﻿YEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  61 
  

  

  om 
  Utschunutsch-sjön 
  sågo 
  vi 
  tvänne 
  boningar, 
  hvilka 
  endast 
  

   bestodo 
  af 
  en 
  omkullstjelpt 
  båt 
  och 
  några 
  öfver 
  dessa 
  spända 
  

   hudar. 
  Återstoden 
  af 
  vägen 
  tillryggalades 
  förbi 
  byn 
  Najtsch- 
  

   kaj 
  och 
  öfver 
  Irgunnuk, 
  der 
  vi 
  blefvo 
  ytterst 
  vänligt 
  emot- 
  

   tagna, 
  Kl. 
  7 
  V4 
  e. 
  m. 
  den 
  11 
  oktober 
  voro 
  vi 
  åter 
  om 
  bord 
  

   på 
  Vega.» 
  

  

  Ur 
  löjtnant 
  Hovgaards 
  berättelse, 
  som 
  hufvud 
  sakligast 
  be- 
  

   rör 
  den 
  genomfarna 
  traktens 
  topografi, 
  må 
  ytterligare 
  följande 
  

   meddelas 
  om 
  den 
  uthållighet, 
  som 
  tschuktscherna 
  och 
  deras 
  

   hundar 
  visade. 
  »Under 
  bortresan, 
  som 
  varade 
  21 
  Y 
  ' 
  r 
  > 
  timme, 
  

   sprang 
  Menkas 
  slaf 
  oafbrutet 
  framför 
  slädarne, 
  och 
  äfven 
  när 
  

   vi 
  rastade 
  var 
  han 
  i 
  verksamhet, 
  för 
  att 
  uppsöka 
  spåret, 
  sköta 
  

   hundarne 
  o. 
  s. 
  v. 
  Då 
  vi 
  kommo 
  till 
  lägret, 
  sof 
  han 
  icke 
  och 
  

   var 
  dock 
  lika 
  rask 
  under 
  den 
  följande 
  dagens 
  färd. 
  Under 
  

   tiden 
  njöt 
  han 
  icke 
  någon 
  spirituösa, 
  på 
  uttrycklig 
  tillsägelse 
  

   af 
  Menka, 
  som 
  förklarade, 
  att 
  han 
  i 
  sådant 
  fall 
  ej 
  skulle 
  hålla 
  

   ut 
  att 
  springa. 
  I 
  stället 
  tuggade 
  han 
  en 
  förvånande 
  mängd 
  

   tobak. 
  Hundarne 
  voro 
  under 
  hela 
  tiden 
  icke 
  ett 
  ögonblick 
  

   från 
  spända, 
  om 
  morgonen 
  lågo 
  de 
  och 
  sofvo 
  framför 
  slädarne 
  

   hälft 
  öfversnöade. 
  Vi 
  sågo 
  aldrig 
  tschuktscherna 
  gifva 
  dem 
  

   någon 
  föda, 
  det 
  enda 
  de 
  fingo 
  var 
  frusna 
  exkrementer 
  af 
  räf 
  

   och 
  andra 
  djur, 
  som 
  de 
  sjelfva 
  uppsnappade 
  i 
  förbifarten. 
  Lik- 
  

   väl 
  kunde 
  man 
  icke 
  ens 
  den 
  sista 
  dagen 
  märka 
  någon 
  minsk- 
  

   ning 
  i 
  deras 
  dragförmåga.» 
  

  

  Underhandlingar 
  om 
  brefsändning. 
  

  

  Den 
  18 
  oktober, 
  då 
  vi 
  trodde 
  att 
  Menka 
  redan 
  skulle 
  vara 
  

   vid 
  Markova, 
  fingo 
  vi 
  åter 
  besök 
  af 
  honom 
  och 
  hans 
  svärson. 
  

   Han 
  sade 
  sig 
  icke 
  hafva 
  något 
  eldvatten 
  till 
  ispravniken 
  och 
  

   kom 
  nu 
  till 
  oss 
  för 
  att 
  tillbyta 
  sig 
  sådant 
  mot 
  tre 
  slagtade 
  

   renar. 
  Vår 
  missräkning 
  med 
  brefskickningen 
  och 
  min 
  obe- 
  

   nägenhet 
  för 
  det 
  ifrågavarande 
  betalningssättet 
  — 
  jag 
  bjöd 
  

   honom 
  förgäfves 
  halfimperialer 
  och 
  metallrubelstycken 
  i 
  stäl- 
  

   let 
  för 
  bränvin 
  — 
  gjorde 
  mottagandet 
  denna 
  gång 
  mindre 
  

   hjertligt, 
  och 
  han 
  lemnade 
  oss 
  derför 
  äfven 
  snart. 
  Först 
  den 
  

   9 
  februari 
  1879 
  fingo 
  vi 
  åter 
  underrättelser 
  från 
  Menka. 
  Hans 
  

   dräng 
  eller 
  träl 
  kom 
  nämligen 
  nämnda 
  dag 
  till 
  fartyget 
  och 
  

   berättade, 
  att 
  han 
  på 
  10 
  dagar 
  gått 
  hit 
  från 
  Markova, 
  hvilket 
  

   skulle 
  utgöra 
  omkring 
  90 
  kilom. 
  på 
  dagen. 
  Enligt 
  uppgift 
  

   af 
  honom 
  hade 
  Menka 
  rest 
  med 
  brefvet 
  till 
  Jakutsk 
  — 
  en 
  un- 
  

   derrättelse 
  som 
  af 
  oss 
  hälsades 
  med 
  stor 
  glädje. 
  Förut 
  hade 
  

  

  