﻿68 
  XOBBEXSKIÖLD, 
  IiAPPORTEIl 
  TILL 
  OSCAIl 
  DICKSON. 
  

  

  af 
  ovanligt 
  vackert 
  renskinn, 
  föllo 
  tätt 
  efter 
  kroppen 
  och 
  lem- 
  

   nade 
  oss 
  tillfälle 
  att 
  se 
  hans 
  behagliga 
  och 
  stolta 
  hållning, 
  

   hvilken 
  tog 
  sig 
  bäst 
  ut, 
  då 
  han 
  rörde 
  sig. 
  

  

  »På 
  vår 
  förnyade 
  framställning 
  om 
  tillbyte 
  af 
  ren 
  fingo 
  

   vi 
  ånyo 
  afslag, 
  hvarför 
  vi 
  nedtogo 
  vårt 
  tält 
  och 
  anträdde 
  hem- 
  

   färden. 
  Vi 
  återkommo 
  om 
  bord 
  den 
  18 
  mars 
  kl. 
  3 
  e. 
  m. 
  efter 
  

   en 
  marsch 
  af 
  4 
  3 
  /4 
  timme. 
  

  

  »Vägen 
  till 
  renlägret 
  höjde 
  och 
  sänkte 
  sig 
  långsamt. 
  Snön 
  

   var 
  hård 
  och 
  jämn, 
  så 
  att 
  vi 
  kunde 
  gå 
  fram 
  med 
  rask 
  fart. 
  

   Under 
  bortvägen 
  syntes 
  4 
  räfvar 
  och 
  några 
  korpar. 
  På 
  ett 
  

   ställe 
  funnos 
  en 
  mängd 
  lemmelbon 
  nedgräfda 
  genom 
  snön 
  i 
  

   sned 
  riktning 
  mot 
  marken. 
  De 
  flesta 
  af 
  dem 
  voro 
  uppkrafsade 
  

   af 
  räfvar. 
  Nedgången 
  till 
  ett 
  orördt 
  lemmelbo 
  var 
  cylindrisk 
  

   och 
  af 
  en 
  genomskärning 
  = 
  1,5 
  tum. 
  Under 
  båda 
  dagarne 
  

   hade 
  vi 
  snö, 
  tjock 
  och 
  disig 
  luft, 
  så 
  att 
  vi 
  endast 
  kunde 
  se 
  en 
  

   helt 
  kort 
  distans 
  framför 
  oss, 
  likvisst 
  gingo 
  vi 
  aldrig 
  vilse, 
  

   tack 
  vare 
  vår 
  vägvisares, 
  infödingens, 
  goda 
  ögon 
  och 
  starkt 
  

   utpräglade 
  lokalsinne.» 
  

  

  Klimatets 
  kraf 
  på 
  försigtighetsmått 
  och 
  utrustning. 
  

  

  Om 
  jag 
  undantager 
  dessa 
  och 
  åtskilliga 
  andra 
  likartade 
  

   utfärder, 
  de 
  vexlingar, 
  som 
  vår 
  beröring 
  med 
  infödingarne 
  

   föranledt, 
  och 
  några 
  få 
  lyckliga, 
  många 
  misslyckade, 
  har- 
  och 
  

   ripjagter 
  (björn 
  hafva 
  vi 
  ej 
  sett 
  till, 
  och 
  allt 
  intrång 
  i 
  infö- 
  

   dingarnes 
  säljagt 
  har 
  jag 
  så 
  mycket 
  som 
  möjligt 
  undvikit), 
  

   så 
  har 
  föga 
  märkligt 
  inträffat 
  under 
  de 
  sex 
  månader, 
  denna 
  

   berättelse 
  omfattar. 
  Det 
  återstår 
  mig 
  således 
  endast 
  att 
  till 
  

   ledning 
  för 
  framtida 
  arktiska 
  expeditioner 
  med 
  några 
  ord 
  om- 
  

   nämna 
  de 
  delar 
  af 
  vår 
  vinterutrustning, 
  som 
  visat 
  sig 
  ända- 
  

   målsenliga, 
  och 
  att 
  lem 
  na 
  en 
  öfversigt 
  öfver 
  de 
  vetenskapliga 
  

   arbetenas 
  anordning 
  under 
  vinterns 
  lopp. 
  

  

  Af 
  de 
  meteorologiska 
  iakttagelserna 
  synes, 
  att 
  vintern 
  icke 
  

   varit 
  synnerligen 
  kall 
  i 
  jämförelse 
  med 
  vintrarne 
  i 
  den 
  Frank- 
  

   linska 
  arkipelagen 
  eller 
  i 
  de 
  kallaste 
  trakterna 
  af 
  Sibiriens 
  fasta 
  

   land. 
  Deremot 
  var 
  den 
  vid 
  Vegas 
  vinterstation 
  ovanligt 
  stor- 
  

   mig, 
  och 
  vi 
  hafva 
  dag 
  efter 
  dag, 
  natt 
  efter 
  natt, 
  gått 
  till 
  och 
  

   från 
  det 
  på 
  ett 
  afstånd 
  af 
  en 
  och 
  en 
  half 
  kilometer 
  från 
  far- 
  

   tyget 
  uppförda 
  observatoriet 
  i 
  hård 
  blåst 
  och 
  en 
  köld 
  af 
  — 
  

   30° 
  till 
  — 
  46° 
  C. 
  Vid 
  stilla 
  väder 
  är 
  en 
  köld 
  af 
  — 
  40° 
  till 
  — 
  

   50° 
  knappast 
  mycket 
  besvärlig, 
  men 
  redan 
  vid 
  ett 
  ringa 
  drag- 
  

   blir 
  en 
  köldgrad 
  af 
  t. 
  ex. 
  — 
  35° 
  rent 
  af 
  farlig 
  för 
  den, 
  som 
  

  

  