﻿VEGA- 
  EXPEDITION 
  EKS 
  VETENSKAPLIGA 
  A 
  /.' 
  HET 
  EX. 
  9] 
  

  

  »Ganska 
  talrika 
  äro 
  fjällrackorna 
  (Vulpes 
  lagoptis 
  L.) 
  Van- 
  

   liga 
  räfven 
  (Vtdpes 
  vulgaris 
  Gray) 
  t} 
  r 
  ckes 
  äfven 
  vara 
  allmän. 
  

   En 
  röd 
  räf, 
  som 
  löjtnant 
  Brusewitz 
  sköt 
  från 
  fartyget 
  i 
  okto- 
  

   ber, 
  afvek 
  betydligt 
  från 
  den 
  vanliga 
  räfven 
  och 
  närmade 
  sig 
  

   i 
  åtskilligt 
  fjällrackan. 
  Räfvarnes 
  föda 
  tyckes 
  om 
  vintern 
  ut- 
  

   göras 
  af 
  harar, 
  snöripor 
  och 
  lemlar. 
  Jag 
  har 
  ett 
  par 
  gånger 
  

   sett 
  3 
  — 
  4 
  fot 
  djupa, 
  vid 
  mynningen 
  icke 
  öfver 
  1 
  fot 
  vida 
  hål, 
  

   hvilka 
  enligt 
  tsclmktschernas 
  uppgift 
  varit 
  gräfda 
  af 
  räfvar 
  

   under 
  sökande 
  efter 
  lemlar.» 
  

  

  »Af 
  lemlar 
  har 
  jag 
  här 
  sett 
  tre 
  arter, 
  nämligen 
  Myodes 
  

   obensis, 
  M. 
  torquatus 
  och 
  Arvicola 
  obscurus. 
  Dessutom 
  skall 
  här 
  

   enligt 
  tschuktschernas 
  utsago 
  förekomma 
  en 
  liten 
  mus 
  efter 
  

   all 
  sannolikhet 
  en 
  näbbmus. 
  Myodes 
  torquatus 
  erhölls 
  för 
  första 
  

   gången 
  den 
  12 
  januari, 
  Myodes 
  obensis 
  den 
  13 
  februari. 
  Båda 
  

   arterna 
  bragtes 
  derefter 
  ofta 
  ombord 
  af 
  tschuktscher, 
  och 
  icke 
  

   sällan 
  sågos 
  under 
  vintern 
  lemlar 
  springa 
  på 
  snön. 
  Blyodes 
  

   obensis 
  synes 
  förekomma 
  betydligt 
  talrikare 
  än 
  den 
  andra 
  arten. 
  

   Egendomligt 
  är 
  att 
  af 
  de 
  10 
  stycken 
  Myodes 
  torquatus, 
  som 
  un- 
  

   der 
  vintern 
  erhållits, 
  de 
  9, 
  som 
  jag 
  sett, 
  varit 
  hannar. 
  Alla 
  

   dessa 
  exemplar 
  hade 
  på 
  framfötternas 
  2 
  mellersta 
  klor 
  den 
  för 
  

   denna 
  art 
  egna 
  dubbelklobildningen, 
  h 
  vilken 
  uppkommer 
  genom 
  

   trampdynornas 
  förlängning. 
  » 
  

  

  »De 
  båda 
  lemlarna 
  visa 
  sig 
  om 
  vintern 
  ofta 
  nog 
  ofvanom 
  

   snön. 
  Detta 
  tyckes 
  deremot 
  icke 
  vara 
  fallet 
  med 
  Arvicola 
  obs- 
  

   curus. 
  Af 
  denna 
  hämtades 
  åtta 
  stycken 
  från 
  den 
  mellan 
  Jin- 
  

   retlen 
  och 
  Berings 
  sund 
  belägna 
  byn 
  Tjapka 
  den 
  8 
  maj. 
  Der- 
  

   på. 
  erhöll 
  jag 
  ännu 
  en 
  från 
  den 
  5 
  eng. 
  mil 
  öster 
  om 
  Jinretlen 
  

   belägna 
  byn 
  Irgunnuk.: 
  

  

  »Sällsyntare 
  i 
  dessa 
  trakter 
  öfvervintrande 
  landdäggdjur 
  

   äro 
  vargen, 
  som 
  af 
  oss 
  blifvit 
  sedd 
  ett 
  par 
  gånger, 
  samt 
  vild- 
  

   renen. 
  Fotspår 
  efter 
  den 
  sistnämnda 
  sågos 
  den 
  23 
  mars 
  uti 
  

   bergstrakten 
  15 
  — 
  20 
  eng. 
  mil 
  söder 
  om 
  Jinretlen. 
  Enligt 
  tschuk- 
  

   tschernas 
  utsago 
  stanna 
  några 
  få 
  renar 
  qvar 
  vid 
  kustbergen, 
  

   då 
  deremot 
  största 
  delen 
  flyttar 
  till 
  vintern 
  längre 
  söderut. 
  

   Dessutom 
  lefva 
  3'tterligare 
  tvänne 
  däggdjur 
  här 
  om 
  vintern, 
  

   ehuru 
  man 
  endast 
  ser 
  dem 
  om 
  sommarn 
  eller 
  hösten, 
  emedan 
  

   de 
  den 
  öfriga 
  tiden 
  ligga 
  i 
  dvala. 
  Dessa 
  äro 
  landbjörnen 
  och 
  

   murmeldjuret 
  (Arctomys 
  sp.) 
  Någon 
  landbjörn 
  sågo 
  vi 
  icke, 
  

   men 
  väl 
  sågo 
  löjtnant 
  Hovgaard 
  och 
  jag 
  den 
  8 
  oktober 
  land- 
  

   björnspår 
  omkring 
  2 
  — 
  3 
  eng. 
  mil 
  från 
  kusten. 
  Tschuktscherna 
  

   säga 
  att 
  detta 
  djur 
  icke 
  skall 
  vara 
  sällsynt 
  om 
  somrarne. 
  

   Murmeldjuret 
  förekommer 
  talrikt. 
  Den 
  26 
  maj 
  bragtes 
  det 
  

   för 
  första 
  gången 
  ombord 
  af 
  en 
  tschuktsch, 
  och 
  följande 
  dagen 
  

  

  