﻿V 
  EGA- 
  EXPEDITION 
  EKS 
  VETENSKAPLIGA 
  A 
  I! 
  Ii 
  ET 
  EN. 
  

  

  93 
  

  

  den 
  9 
  mars 
  af 
  en 
  tschuktsch, 
  som 
  sade 
  sig 
  hafva 
  dödat 
  den 
  

   vid 
  en 
  rening 
  utanför 
  kusten.» 
  

  

  Strax 
  innan 
  den 
  plötsliga 
  afresan 
  från 
  vår 
  vinterhamn 
  er- 
  

   höll 
  jag 
  säkra 
  underrättelser 
  om, 
  att 
  ben 
  efter 
  mammut 
  skulle 
  

   finnas 
  i 
  en 
  elfbrant 
  några 
  tiotal 
  kilometer 
  inåt 
  landet. 
  Jag 
  

   försökte 
  på 
  några 
  tschuktschers 
  inrådan 
  genast 
  att 
  ro 
  öfver 
  

   lagunen 
  och 
  längs 
  en 
  betydligare 
  elf 
  upp 
  till 
  stället. 
  Men 
  

   emedan 
  vattnet 
  var 
  för 
  grundt, 
  kunde 
  jag 
  ej 
  framkomma 
  på 
  

   detta 
  sätt, 
  utan 
  nödgades 
  vända. 
  Då 
  jag 
  återkom 
  till 
  Vega, 
  

   var 
  det 
  ej 
  mer 
  tid 
  till 
  den 
  med 
  anledning 
  af 
  en 
  mängd 
  mellan- 
  

   liggande 
  elfvar 
  ganska 
  tidsödande 
  utflygt, 
  som 
  skulle 
  erfordrats, 
  

   att 
  närmare 
  undersöka 
  stället. 
  Ett 
  par 
  temligen 
  vackra 
  stöt- 
  

   tänder 
  tillbytte 
  jag 
  mig 
  äfven 
  af 
  infödingarne, 
  men 
  för 
  öfrigt 
  

   har 
  expeditionen 
  med 
  Vega 
  under 
  hela 
  sin 
  långa 
  färd 
  längs 
  

   Sibiriens 
  nordkust 
  icke 
  sett 
  spår 
  till 
  några 
  lemningar 
  efter 
  de 
  

   stora 
  landdjur, 
  hvilka 
  såsom 
  bekant 
  i 
  forna 
  dagar 
  i 
  sådan 
  

   mängd 
  kringströfvat 
  i 
  dessa 
  trakter. 
  Deremot 
  träffade 
  vi 
  vid 
  

   Tschuktsch-halföns 
  strand 
  rikliga 
  massor 
  af 
  benlemningar 
  

   efter 
  hval. 
  För 
  att 
  vid 
  hemkomsten 
  sätta 
  zoologerna 
  i 
  tillfälle 
  

   att 
  bestämma 
  de 
  här 
  förekommande 
  arterna, 
  lät 
  jag 
  redan 
  sist- 
  

   lidne 
  höst 
  insamla 
  en 
  mängd 
  för 
  bestämning 
  lämpliga 
  stycken, 
  

   men 
  jag 
  fäste 
  mig 
  då 
  mindre 
  vid 
  förekomsten, 
  emedan 
  jag 
  

   trodde, 
  att 
  det 
  här 
  endast 
  var 
  fråga 
  om 
  lemningar 
  efter 
  hvalar, 
  

   som 
  under 
  de 
  senaste 
  åren 
  dödats 
  af 
  infödingarne 
  eller 
  af 
  

   amerikanska 
  hvalfångare. 
  Men 
  när 
  som 
  mara 
  kommit 
  och 
  snön 
  

   bortsmält, 
  så 
  att 
  man 
  närmare 
  kunde 
  undersöka 
  fyndstället, 
  

   visade 
  det 
  sig, 
  att 
  åtminstone 
  de 
  allra 
  flesta 
  af 
  de 
  hvalben, 
  som 
  

   träffades 
  närmast 
  vinterhamnen 
  måste 
  vara 
  subfossila, 
  d. 
  v. 
  s. 
  

   att 
  de 
  redan 
  för 
  åtskilliga 
  århundraden 
  tillbaka 
  blifvit 
  inbäd- 
  

   dade 
  i 
  de 
  sandlager, 
  der 
  de 
  nu 
  träffas. 
  Detta 
  bekräftades 
  ock 
  

   så 
  till 
  vida 
  af 
  infödingarne 
  i 
  de 
  närmast 
  belägna 
  byarne, 
  att 
  de 
  

   sade, 
  det 
  ej 
  någon 
  hval 
  i 
  mannaminne 
  drifvit 
  i 
  land 
  på 
  deras 
  

   kust. 
  Hvalben-förekomsten 
  fick 
  härigenom 
  ett 
  vida 
  större 
  in- 
  

   tresse, 
  och 
  jag 
  företog 
  mig 
  derför 
  att 
  tillsammans 
  med 
  dr 
  

   Kjellman 
  och 
  nödig 
  arbetshjelp 
  fullständigare 
  genomsöka 
  en 
  

   sträcka 
  af 
  4 
  till 
  5 
  kilometer 
  af 
  den 
  närbelägna 
  kusten. 
  Jämte 
  

   en 
  mängd 
  andra 
  benstycken 
  träffades 
  på 
  denna 
  sträcka 
  30 
  

   nackben 
  efter 
  hval, 
  tillhörande 
  4 
  eller 
  5 
  olika 
  arter, 
  bland 
  

   hvilka 
  Bältena 
  mystketiis 
  eller 
  en 
  med 
  den 
  närstående 
  form 
  var 
  

   den 
  allmännaste. 
  Ett 
  så 
  betydligt 
  antal 
  som 
  omständigheterna 
  

   medgåfvo 
  tillvaratogs 
  af 
  dessa 
  ben. 
  

  

  