﻿96 
  NORDENSKIÖLD, 
  RAPPORTER 
  TILL 
  OSCAR 
  DICKSON. 
  

  

  hvilket 
  med 
  glupskhet 
  kastar 
  sig 
  öfver 
  allt 
  ätbart, 
  som 
  det 
  

   kommer 
  öfver. 
  Denna 
  omständighet 
  begagnade 
  våra 
  zoologer 
  

   till 
  skelettering. 
  Dr 
  Stuxberg 
  märkte 
  härvid 
  ofta, 
  att 
  sänk- 
  

   håfven 
  fastfrös 
  i 
  bottnen, 
  och 
  löjtnant 
  Nordqvist 
  fann, 
  att 
  en 
  

   genombruten 
  säck, 
  i 
  hvilken 
  han 
  nedsänkte 
  ett 
  renskelett 
  till 
  

   rengöring 
  eller 
  rengnagning, 
  vid 
  upptagandet 
  var 
  fyld 
  med 
  

   issörja, 
  i 
  hvilken 
  tusental 
  af 
  smådjur 
  funnit 
  sin 
  graf. 
  Jag 
  

   trodde 
  i 
  början, 
  att 
  detta 
  berodde 
  på 
  tillvaron 
  af 
  öfverkyldt 
  

   vatten 
  på 
  hafsbottnen, 
  men 
  omedelbar 
  mätning 
  visade 
  oriktig- 
  

   heten 
  af 
  denna 
  förmodan. 
  Isbildningen 
  i 
  den 
  nedsänkta 
  håf- 
  

   ven 
  eller 
  säcken 
  måste 
  derför 
  hafva 
  berott 
  derpå, 
  att 
  denna 
  

   vid 
  nedsjunkningen 
  tog 
  med 
  sig 
  större 
  eller 
  mindre 
  mängder 
  

   af 
  ytans 
  nästan 
  saltfria 
  vatten. 
  Någon 
  is 
  bildades 
  i 
  sjelfva 
  

   verket 
  ej 
  mer, 
  om 
  säcken 
  eller 
  håfven, 
  innan 
  den 
  sänktes 
  ned, 
  

   först 
  drogs 
  af 
  och 
  an 
  i 
  det 
  salta, 
  mindre 
  afkylda 
  vattnet 
  mel- 
  

   lan 
  ytan 
  och 
  bottnen. 
  All 
  den 
  sand 
  och 
  det 
  slam, 
  1 
  som 
  från 
  

   ytan 
  sjunker 
  ned 
  till 
  bottnen, 
  verkar 
  helt 
  säkert 
  på 
  ungefär 
  

   samma 
  sätt 
  som 
  håfven, 
  d. 
  v. 
  s. 
  förer 
  sött 
  vatten, 
  som 
  fäst 
  

   sig 
  på 
  sand- 
  eller 
  slamkornens 
  yta, 
  till 
  bottnen. 
  Här 
  fryser 
  

   det 
  till 
  is, 
  och 
  på 
  detta 
  sätt 
  bildas 
  ett 
  fruset 
  bottenlager, 
  som 
  

   under 
  gynsamma 
  omständigheter 
  år 
  för 
  år 
  ökas, 
  tills 
  det 
  når 
  

   en 
  ofantlig 
  tjocklek. 
  

  

  Islossningen 
  vid 
  vårt 
  vinterläger 
  kom 
  visserligen 
  sent, 
  men 
  

   dock 
  så 
  oförmodadt 
  och 
  under 
  förhållanden, 
  hvilka 
  gjorde 
  det 
  

   mindre 
  rådligt 
  att 
  utan 
  trängande 
  skäl 
  uppehålla 
  sig 
  bland 
  de 
  

   längs 
  stranden 
  drifvande 
  isfälten, 
  att 
  vi 
  ej 
  hunno 
  använda 
  de 
  

   redskap, 
  som 
  redan 
  voro 
  iordningstälda 
  för 
  att 
  upphämta 
  

   prof 
  af 
  den 
  frusna 
  bottnen. 
  Jag 
  är 
  dock 
  öfvertygad, 
  att 
  den 
  

   berghårda 
  sandbotten, 
  öfver 
  hvilken 
  draggrarne 
  så 
  ofta 
  be- 
  

   klagat 
  sig, 
  verkligen 
  utgjordes 
  af 
  en 
  sandsten 
  med 
  is 
  till 
  binde- 
  

   medel, 
  och 
  jag 
  håller 
  för 
  sannolikt, 
  att 
  en 
  del 
  af 
  Sibiriens 
  jord- 
  

   lager 
  blifvit 
  frusna 
  på 
  detta 
  sätt, 
  dock 
  med 
  uttryckligt 
  tillägg, 
  

   att 
  jag 
  ingalunda 
  anser 
  detta 
  vara 
  det 
  enda 
  sätt, 
  på 
  hvilket 
  

   dylika 
  bildningar 
  uppstått. 
  

  

  Åtskilliga 
  andra 
  i 
  sammanhang 
  härmed 
  stående 
  iakttagel- 
  

   ser 
  kunde 
  ännu 
  anföras, 
  men 
  för 
  att 
  ej 
  gifva 
  en 
  allt 
  för 
  stor 
  

   utsträckning 
  åt 
  denna 
  redan 
  nog 
  utförliga 
  reseberättelse, 
  nödgas 
  

   jag, 
  med 
  hänvisande 
  till 
  framtida 
  uppsatser 
  i 
  vetenskapliga 
  

   tidskrifter 
  rörande 
  denna 
  för 
  vårt 
  jordklots 
  senaste 
  historia 
  

  

  ' 
  Den 
  fina 
  leran 
  fryser 
  ej, 
  helt 
  säkert 
  till 
  följd 
  af 
  vänneutvecklingen 
  vid 
  

   de 
  kemiska 
  förändringar, 
  som 
  åtskilliga 
  i 
  leran 
  inneslutna 
  organiska 
  ämnen 
  

   äro 
  underkastade. 
  

  

  