﻿98 
  NORDENSKIÖLD, 
  RAPPORTER 
  TILL 
  OSCAR 
  DICKSON. 
  

  

  vara 
  så 
  alldeles 
  afgjordt, 
  måste 
  således 
  snögränsen 
  vid 
  Asiens 
  

   nordkust 
  ligga 
  på 
  en 
  höjd 
  af 
  öfver 
  1,500 
  fot. 
  

  

  Det 
  har 
  tydligen 
  äfven 
  fordom 
  varit 
  på 
  samma 
  sätt. 
  Det 
  

   är 
  derför 
  som 
  kusten 
  här 
  icke 
  är 
  sönderskuren 
  af 
  fjordar 
  och 
  

   som 
  man 
  endast 
  undantagsvis 
  vid 
  densamma 
  träffar 
  berg, 
  nog 
  

   tvärbranta 
  mot 
  hafvet 
  att 
  lemna 
  lämpliga 
  kläckningsställen 
  för 
  

  

  alkor, 
  tejstar, 
  kryckjor 
  m. 
  m. 
  l 
  — 
  — 
  Af 
  samma 
  skäl 
  

  

  saknas 
  vid 
  Sibiriens 
  nordkust 
  smärre 
  holmar, 
  som 
  lämpa 
  sig 
  

   till 
  dunvär 
  derigenom, 
  att 
  isen 
  kring 
  dem 
  skingrar 
  sig 
  så 
  ti- 
  

   digt, 
  att 
  foglarne 
  der 
  under 
  sommarn 
  kunna 
  lefva 
  trygga 
  för 
  

   räfvens 
  anfall. 
  Ingenstädes 
  träffar 
  man 
  här 
  ett 
  sådant 
  dun- 
  

   vär 
  som 
  t. 
  ex. 
  vid 
  Dunöarne 
  nära 
  Hornsunds 
  mynning. 
  Man 
  

   saknade 
  derför 
  här 
  det 
  öfverflöd 
  på 
  ägg, 
  som 
  vanligen 
  erhålles 
  

   i 
  de 
  arktiska 
  trakterna, 
  och 
  som 
  för 
  öfvervintrarn 
  medger 
  ett 
  

   så 
  helsosamt 
  och 
  angenämt 
  afbrott 
  i 
  vinterns 
  konservmat. 
  

   Ett 
  mycket 
  stort 
  antal 
  foglar 
  flögo 
  deremot 
  under 
  våren 
  öfver 
  

   vårt 
  vinterläger 
  längre 
  mot 
  norden. 
  Häraf 
  kan 
  man 
  sluta, 
  att 
  

   mellan 
  Wrangels 
  land 
  och 
  Polar-Amerikas 
  öar 
  betydliga 
  land- 
  

   sträckor 
  måste 
  finnas 
  med 
  höga 
  berg, 
  glacierfylda 
  dalar 
  och 
  

   tvärbranta 
  fjälltoppar. 
  

  

  Förbiseglingen 
  af 
  Asiens 
  östra 
  udde 
  

  

  den 
  20 
  juli 
  kl. 
  11 
  f. 
  m. 
  hälsades 
  med 
  flaggning 
  och 
  svensk 
  

   salut. 
  Nu 
  ändtligen 
  var 
  det 
  mål 
  nådt, 
  för 
  hvilket 
  så 
  många 
  

   nationer 
  sträfvat 
  allt 
  sedan 
  Sir 
  Hugh 
  Willoughby 
  under 
  kanon- 
  

   salut 
  och 
  hurrarop 
  från 
  de 
  högtid 
  sklädde 
  matroserna, 
  i 
  rådets 
  

   och 
  hofvets 
  närvaro, 
  den 
  20 
  maj 
  1553 
  lemnade 
  Greenwichs 
  

   hamn. 
  Hans 
  fartyg 
  buro 
  de 
  betecknande 
  namnen, 
  Esperanza, 
  

   Edward 
  Bonaventure 
  och 
  Bona 
  Confidentia, 
  och 
  så 
  öfvertygad 
  

   var 
  man 
  om 
  framgång, 
  att 
  dessa 
  blifvit 
  till 
  skydd 
  mot 
  Indiska 
  

   hafvets 
  borrmusslor 
  förhydda 
  med 
  bly, 
  något 
  som 
  förut 
  ej 
  

   brukats 
  i 
  England. 
  I 
  sjelfva 
  verket 
  var 
  detta 
  det 
  första 
  för- 
  

   sök, 
  som 
  från 
  England 
  gjordes 
  att 
  segla 
  till 
  Stilla 
  hafvet. 
  

   Det 
  gick 
  som 
  bekant 
  Sir 
  Hugh 
  och 
  de 
  flesta 
  af 
  hans 
  seger- 
  

   vissa 
  följeslagare 
  mycket 
  illa, 
  men 
  de 
  blefvo 
  detta 
  oaktadt 
  

   banbrytarne 
  för 
  Englands 
  sjöfart. 
  En 
  mängd 
  andra 
  sjöexpedi- 
  

  

  1 
  Under 
  hela 
  färden 
  längs 
  Sibiriens 
  nordkust 
  har 
  jag 
  endast 
  sett 
  verk- 
  

   liga 
  fogelfjäll 
  vid 
  Preobraschen-ön 
  i 
  Chatanga-flodens 
  mynning 
  och 
  vid 
  Ir- 
  

   kajpi. 
  På 
  förra 
  stället 
  häckade 
  ett 
  betydligt 
  antal 
  alkor 
  och 
  kryckjor, 
  på 
  

   det 
  senare 
  ett 
  antal 
  skarfvar. 
  Härtill 
  kommer 
  att 
  Berings-hafvets 
  Mergulus- 
  

   arter 
  troligen 
  häcka 
  i 
  mängd 
  i 
  stenrösen 
  vid 
  bergssidorna 
  på 
  Ostkap. 
  

  

  