﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  103 
  

  

  i 
  tältens 
  granskap 
  var 
  vanligen 
  spärrad 
  med 
  ett 
  hvalskulder- 
  

   blad; 
  bardskifvor 
  eller 
  stycken 
  af 
  underkäkbenen 
  och 
  de 
  ra- 
  

   kare 
  refbenen 
  begagnades 
  till 
  skoning 
  på 
  slädarne, 
  till 
  spadar 
  

   och 
  ishackor; 
  bardtågor 
  och 
  senor 
  till 
  att 
  på 
  tj 
  enligt 
  sätt 
  hop- 
  

   foga 
  redskapens 
  olika 
  delar, 
  o. 
  s. 
  v. 
  

  

  Fångsten 
  tycktes 
  de 
  senare 
  dagarne 
  hafva 
  varit 
  ganska 
  

   riklig, 
  att 
  döma 
  af 
  den 
  massa 
  svart 
  sälkött 
  och 
  uppblåsta 
  tar- 
  

   mar, 
  som 
  voro 
  upphängda 
  i 
  tältens 
  granskap 
  till 
  torkning, 
  

   och 
  af 
  de 
  blodiga, 
  på 
  ett 
  vämjeligt 
  sätt 
  förvarade 
  köttbitar, 
  

   som 
  öfverallt 
  lågo 
  kringströdda 
  i 
  tälten. 
  De 
  flesta 
  af 
  de 
  fån- 
  

   gade 
  sälarne 
  voro 
  vanliga 
  snaddar 
  (Ph.foetida), 
  men 
  dessutom 
  

   sågo 
  vi 
  äfven 
  lemningar 
  efter 
  Ph. 
  nautica. 
  Jag 
  förmodar 
  hem- 
  

   landets 
  zoologer 
  med 
  glädje 
  skola 
  hälsa 
  underrättelsen, 
  att 
  

   expeditionen 
  förvärfvat 
  huden 
  och 
  hufvudskålen 
  af 
  denna 
  säll- 
  

   synta, 
  genom 
  hudens 
  sirliga 
  teckning 
  utmärkta 
  sälart. 
  

  

  Vid 
  ingången 
  till 
  hvarje 
  tält 
  såg 
  man 
  stora 
  högar 
  af 
  grön- 
  

   skande 
  videqvistar, 
  omgifna 
  af 
  qvinnor 
  och 
  barn, 
  som 
  med 
  

   begärlighet 
  förtärde 
  bladen. 
  På 
  andra 
  ställen 
  hade 
  man 
  till 
  

   förråd 
  för 
  vintern 
  insamlat 
  hela 
  säckar 
  med 
  blad 
  af 
  fflwdiola 
  

   och 
  en 
  mängd 
  andra 
  örter. 
  Ofverhufvud 
  är 
  antalet 
  af 
  de 
  växt- 
  

   arter 
  och 
  mängden 
  af 
  de 
  växtämnen 
  mycket 
  betydande, 
  som 
  

   af 
  tschuktscherna 
  dels 
  förtäras 
  råa 
  om 
  sommarn 
  och 
  dels 
  

   insamlas 
  till 
  vintern. 
  Det 
  är 
  derför 
  alldeles 
  oriktigt 
  att 
  an- 
  

   föra 
  tschuktscherna 
  såsom 
  exempel 
  på 
  ett 
  folk, 
  hvilket 
  ute- 
  

   slutande 
  lefver 
  på 
  födoämnen 
  ur 
  djurriket. 
  Vi 
  hafva 
  kanske 
  

   här 
  en 
  antydan 
  om 
  vissa 
  sidor 
  af 
  stenålderfolkens 
  lefnadssätt, 
  

   hvilka 
  hittills 
  helt 
  och 
  hållet 
  förbisetts, 
  och 
  en 
  noggrann 
  ut- 
  

   redning 
  af 
  denna 
  fråga 
  är 
  ofverhufvud 
  af 
  yttersta 
  vigt 
  för 
  be- 
  

   dömande 
  af 
  verkligt 
  vilda 
  folkslags 
  lefnadssätt. 
  Der 
  är 
  derför 
  

   en 
  synnerlig 
  tillfredsställelse 
  för 
  mig, 
  att 
  dr 
  Kjellman 
  med 
  

   vanlig 
  insigt 
  och 
  ihärdighet 
  insamlat 
  ett 
  så 
  omfattande 
  bidrag 
  

   som 
  möjligt 
  till 
  kännedom 
  om 
  tschuktschernas 
  hushålls 
  växter 
  

   och 
  sättet 
  för 
  deras 
  användning. 
  Frågan 
  är 
  mer 
  svårutredd 
  

   än 
  man 
  skulle 
  tro, 
  enär 
  det 
  här 
  gäller 
  att 
  med 
  säkerhet 
  be- 
  

   stämma 
  ej 
  allenast 
  fullständiga 
  växter, 
  utan 
  äfven 
  en 
  mängd 
  

   ytterst 
  oansenliga 
  växtdelar, 
  surnade 
  blad, 
  sönderfallna 
  blom- 
  

   delar, 
  barkbitar, 
  torkade 
  rötter 
  o. 
  s. 
  v. 
  

  

  Till 
  amerikanska 
  sidan. 
  

  

  Från 
  Nunamo 
  stäldes 
  kursen 
  till 
  Port 
  Clarence 
  på 
  ameri- 
  

   kanska 
  sidan 
  af 
  Berings 
  sund, 
  der 
  ankaret 
  fäldes 
  den 
  22 
  juli 
  

  

  