﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  105 
  

  

  eller 
  växter. 
  Ej 
  heller 
  träffades 
  här 
  på 
  stränderna 
  några 
  

   hvalben 
  eller 
  sådana 
  lemningar 
  efter 
  mammut, 
  som 
  äro 
  hem- 
  

   förda 
  från 
  den 
  något 
  nordligare 
  belägna 
  Eschscholtz 
  bay. 
  

  

  Genast 
  då 
  ankaret 
  fallit 
  fingo 
  vi 
  besök 
  af 
  flere 
  stora 
  skinn- 
  

   båtar 
  fullastade 
  med 
  män, 
  qvinnor, 
  barn, 
  hundar, 
  tält 
  och 
  

   annat 
  bohag. 
  En 
  del 
  af 
  infödingarne 
  var 
  tydligen 
  stadd 
  på 
  

   flyttning 
  för 
  sommarn 
  till 
  nordligare 
  belägna 
  jagt- 
  och 
  fisk- 
  

   platser. 
  Andra 
  hade 
  uppslagit 
  sina 
  tält 
  på 
  stränderna 
  af 
  den 
  

   inre 
  hamnen 
  eller 
  af 
  den 
  förut 
  omnämnda 
  floden. 
  Ett 
  mindre 
  

   antal 
  under 
  sommarn 
  öfvergifna 
  vinterbostäder 
  funnos 
  äfven 
  

   i 
  trakten. 
  Invånarne 
  utgjordes 
  af 
  eskimåer, 
  som 
  ej 
  förstodo 
  

   ett 
  ord 
  tschuktschiska. 
  Bland 
  dem 
  fans 
  dock 
  en 
  tschuk- 
  

   tschisk 
  qvinna, 
  hvilken 
  påstod, 
  att 
  verkliga 
  tschuktschstam- 
  

   mar 
  äfven 
  skulle 
  vara 
  bosatta 
  på 
  amerikanska 
  sidan 
  mellan 
  

   Point 
  Barrow 
  och 
  kap 
  Prince 
  of 
  Wales. 
  Ett 
  par 
  af 
  männen 
  

   talade 
  litet 
  engelska, 
  och 
  en 
  hade 
  till 
  och 
  med 
  varit 
  i 
  San 
  

   Francisco 
  och 
  i 
  Honolulu. 
  Många 
  af 
  deras 
  husgerådssaker 
  

   erinrade 
  om 
  vildarnes 
  beröring 
  med 
  amerikanare 
  och 
  hval- 
  

   fångare. 
  Rättvisan 
  fordrar 
  det 
  erkännande, 
  att 
  beröringen 
  

   tyckes 
  hafva 
  ländt 
  till 
  vildarnes 
  förmån 
  och 
  förbättring 
  i 
  sed- 
  

   ligt 
  hänseende. 
  De 
  flesta 
  bodde 
  i 
  tält 
  af 
  tunn 
  bomullsduk, 
  

   några 
  buro 
  europeiska 
  kläder, 
  andra 
  voro 
  fortfarande 
  klädda 
  

   i 
  benkläder 
  af 
  säl- 
  eller 
  renskinn 
  och 
  en 
  lätt, 
  mjuk 
  pesk 
  af 
  

   murmeldjurskinn, 
  öfver 
  hvilken 
  man 
  vid 
  regnig 
  väderlek 
  drog 
  

   en 
  regnrock 
  af 
  tarmskinn. 
  Hårdrägten 
  var 
  lik 
  tschuktscher- 
  

   nas. 
  Qvinnorna 
  voro 
  tatuerade 
  med 
  några 
  streck 
  på 
  hakan. 
  

   Många 
  af 
  männen 
  buro 
  mustascher, 
  några 
  äfven 
  ett 
  föga 
  yf- 
  

   vigt 
  helskägg. 
  Oftast 
  hade 
  de 
  tvänne 
  G 
  till 
  7 
  m. 
  m. 
  långa 
  hål 
  

   skurna 
  i 
  läppen 
  nedom 
  mungiporna. 
  I 
  dessa 
  hål 
  buros 
  stora 
  

   bitar 
  af 
  ben, 
  glas 
  eller 
  sten. 
  En 
  mängd 
  hade 
  dessutom 
  ett 
  

   likadant 
  hål 
  framtill 
  i 
  läppen. 
  En 
  ung 
  flicka 
  bar 
  en 
  stor 
  blå 
  

   perla 
  nedhängande 
  från 
  näsan, 
  i 
  hvars 
  mellanbalk 
  ett 
  hål 
  för 
  

   detta 
  ändamål 
  var 
  anbragt. 
  Hon 
  blef 
  dock 
  mycket 
  förlägen, 
  

   då 
  denna 
  grannlåt 
  ådrog 
  henne 
  en 
  allmännare 
  uppmärksam- 
  

   het. 
  Alla 
  qvinnor 
  hade 
  långa 
  perlband 
  i 
  öronen. 
  De 
  buro 
  

   armband 
  af 
  jern 
  eller 
  koppar, 
  snarlika 
  tschuktschernas. 
  Hud- 
  

   färgen 
  var 
  föga 
  mörk, 
  med 
  tydlig 
  rodnad 
  på 
  kinderna; 
  håret 
  

   svart, 
  tagellikt; 
  ögonen 
  små, 
  bruna, 
  obetydligt 
  sneda 
  ; 
  ansigtet 
  

   platt; 
  näsan 
  liten, 
  nedtryckt 
  vid 
  roten; 
  den 
  genomborrade 
  läp- 
  

   pen, 
  då, 
  såsom 
  oftast 
  var 
  fallet, 
  några 
  prydnader 
  ej 
  buros 
  i 
  den, 
  1 
  

  

  1 
  Detta 
  besynnerliga 
  bruk 
  tycktes 
  vara 
  på 
  väg 
  att 
  helt 
  och 
  hållet 
  för- 
  

   svinna 
  eller 
  åtminstone 
  att 
  europeiseras 
  genom 
  att 
  utbyta 
  hål 
  i 
  munnen 
  mot 
  

   hål 
  i 
  öronen. 
  

  

  