﻿VEGA-EXPEDITIONEN 
  S 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  

  

  111 
  

  

  till, 
  på 
  en 
  fyrkantig 
  . 
  nedgång 
  när, 
  voro 
  täckta 
  med 
  drifved, 
  

   hvalben 
  och 
  torf 
  och 
  öfver 
  hvilka 
  ett 
  sälskinnstält 
  var 
  spändt, 
  

   Detta 
  yttertält 
  var 
  för 
  tillfället 
  nedtaget 
  för 
  att 
  låta 
  sommar- 
  

   värmen 
  intränga 
  i 
  jordhålan 
  och 
  bortsmälta 
  den 
  is, 
  som 
  under 
  

   vintern 
  hopat 
  sig 
  på 
  dess 
  väggar. 
  Hvalben 
  funnos 
  i 
  mängd 
  

   på 
  stranden 
  och 
  voro 
  ofta 
  använda 
  som 
  bygnadsvirke 
  för 
  

   tälten. 
  Straxt 
  invid 
  vinterbostäderna 
  funnos 
  ofta 
  stora, 
  klum- 
  

   pigt 
  tillhuggna 
  och 
  upptill 
  genomborrade 
  hvalunderkäksben 
  

   uppstälda. 
  

  

  Bergarten 
  utgjordes 
  af 
  granit 
  af 
  samma 
  slag 
  som 
  den, 
  

   hvilken 
  underlagrar 
  trakyten 
  i 
  Konyam-bay, 
  lätt 
  vittrande 
  

   och 
  helt 
  säkert 
  gifvande 
  upphof 
  till 
  en 
  bördig 
  jordmån. 
  Växt- 
  

   ligheten 
  var 
  åtminstone 
  yppig 
  och 
  prålade 
  nu 
  med 
  en 
  blom- 
  

   sterprakt, 
  till 
  hvilken 
  jag 
  sällan 
  sett 
  motstycke. 
  Det 
  tycktes 
  

   vara 
  infödingarnes 
  skördetid, 
  åtminstone 
  voro 
  de 
  nu 
  syssel- 
  

   satta 
  med 
  insamling 
  af 
  grönfoder 
  för 
  vintern, 
  hufvudsakligast 
  

   Rhodiola-blad. 
  Dr 
  Kjellman 
  gjorde 
  här 
  en 
  rik 
  skörd 
  af 
  högre 
  

   växter, 
  och 
  likaså 
  hopbragtes 
  här 
  en 
  vacker 
  samling 
  af 
  land- 
  

   och 
  hafsdjur, 
  lafvar 
  och 
  alger. 
  

  

  Någon 
  hamn 
  tycktes 
  ej 
  finnas 
  vid 
  S:t 
  Lawrence-ön, 
  åt- 
  

   minstone 
  var 
  Vega 
  för 
  tillfället 
  förankrad 
  på 
  en 
  alldeles 
  öppen 
  

   redd. 
  Löjtnant 
  Palander 
  var 
  med 
  anledning 
  häraf 
  angelägen 
  

   att 
  så 
  snart 
  som 
  möjligt 
  få 
  lemna 
  stället, 
  och 
  redan 
  den 
  2 
  

   augusti 
  kl. 
  3 
  eftermiddagen 
  fortsatte 
  vi 
  derför 
  vår 
  färd. 
  Kursen 
  

   stäldes 
  till 
  en 
  början 
  mot 
  ön 
  Karaginsk 
  vid 
  Kamtschatkas 
  ost- 
  

   kust. 
  Det 
  var 
  min 
  afsigt 
  att 
  för 
  några 
  dagar 
  kasta 
  ankar 
  vid 
  

   detta 
  ställe 
  för 
  att 
  få 
  tillfälle 
  till 
  en 
  jämförelse 
  mellan 
  mellersta 
  

   Kamtschatkas 
  och 
  Tschuktsch-halföns 
  naturförhållanden. 
  Men 
  

   då 
  ogynsamma 
  vindar 
  längre 
  än 
  vi 
  beräknat 
  fördröjde 
  öfver- 
  

   resan, 
  uppgaf 
  jag, 
  om 
  ock 
  ogerna, 
  planen 
  att 
  landstiga 
  der- 
  

   städes. 
  Bering-ön 
  blef 
  i 
  stället 
  vårt 
  närmaste 
  mål. 
  Här 
  fälde 
  

   Vega 
  sitt 
  ankar 
  den 
  14 
  augusti 
  om 
  aftonen 
  i 
  en 
  temligen 
  

   dålig 
  mot 
  vest, 
  nordvest 
  och 
  syd 
  alldeles 
  öppen 
  hamn 
  på 
  öns 
  

   nordvestra 
  kust. 
  

  

  Bering-ön. 
  

  

  Bering-ön 
  är 
  den 
  vestligaste 
  och 
  närmast 
  Kamtschatka 
  

   belägna 
  af 
  de 
  Aleutiska 
  öarne. 
  Den 
  räknas 
  jämte 
  den 
  när- 
  

   belägna 
  Koppar-ön 
  ej 
  till 
  Amerika, 
  utan 
  till 
  Asien 
  och 
  tillhör 
  

   Ryssland. 
  Detta 
  oaktadt 
  har 
  det 
  amerikanska 
  Alaska-kompa- 
  

   niet 
  förvärfvat 
  jagträtten 
  på 
  ön 
  och 
  underhåller 
  här 
  en 
  ej 
  

  

  