﻿VEGÅ-EXPEDITIOKENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  125 
  

  

  I 
  början 
  hade 
  jag 
  till 
  och 
  med 
  för 
  afsigt 
  att 
  utsträcka 
  om- 
  

   vägen 
  till 
  Manilla, 
  men 
  denna 
  plan 
  öfvergafs 
  sedermera 
  såsom 
  

   medförande 
  allt 
  för 
  stor 
  tidspillan. 
  Singapore 
  och 
  Point 
  de 
  

   Galle 
  slutligen 
  äro 
  hamnar 
  så 
  belägna, 
  att 
  de 
  under 
  vår 
  hem- 
  

   resa 
  utan 
  någon 
  särskild 
  omväg 
  kunde 
  anlöpas 
  för 
  erhållande 
  

   och 
  aflemnande 
  af 
  bref, 
  för 
  intagande 
  af 
  kol, 
  vatten, 
  färska 
  

   lifsmedel 
  m. 
  m. 
  

  

  En 
  mängd 
  draggningar 
  verkstäldes 
  vid 
  Japans 
  kuster, 
  men 
  

   de 
  lemnade, 
  såsom 
  jag 
  ofvanför 
  nämnt, 
  till 
  följd 
  af 
  hafsbott- 
  

   nens 
  fattigdom 
  på 
  djur 
  endast 
  ett 
  ytterst 
  ringa 
  utbyte. 
  Det 
  

   samma 
  var 
  förhållandet 
  med 
  de 
  draggningar, 
  som 
  verkstäldes 
  

   mellan 
  Hongkong, 
  Labuan 
  och 
  Singapore, 
  äfvensom 
  med 
  dragg- 
  

   ningarna 
  i 
  Malakka-sundet, 
  oaktadt 
  bottnen 
  på 
  de 
  ställen, 
  der 
  

   vi 
  draggade, 
  utgjordes 
  ömsom 
  af 
  lera, 
  sand, 
  korallsand, 
  sten 
  

   och 
  klippgrund 
  och 
  således 
  åtminstone 
  någonstädes 
  bort 
  vara 
  

   gynsam 
  för 
  utvecklingen 
  af 
  ett 
  rikt 
  djurlif. 
  Medan 
  trawlnätet 
  

   i 
  Ishafvet 
  nästan 
  alltid 
  upphämtade 
  flere 
  hundra 
  djur, 
  erhöll 
  

   zoologen 
  i 
  dessa 
  sydliga 
  haf 
  sällan 
  mer 
  än 
  ett 
  eller 
  ett 
  par 
  

   djur 
  vid 
  hvarje 
  draggning 
  och 
  mången 
  gång 
  ej 
  ett 
  enda. 
  Våra 
  

   ofantligt 
  stora 
  samlingar 
  från 
  Ishafvet 
  och 
  från 
  hafvet 
  mellan 
  

   Berings 
  sund 
  och 
  Bering-ön 
  haf 
  va 
  derför 
  erhållit 
  endast 
  en 
  

   högst 
  obetydlig 
  tillökning 
  genom 
  draggningarna 
  söder 
  om 
  

   Jokohama. 
  Men 
  dessa 
  undersökningar 
  torde 
  dock 
  så 
  till 
  vida 
  

   vara 
  af 
  värde 
  för 
  vetenskapen, 
  som 
  de 
  lemna 
  dr 
  Stuxberg 
  en 
  

   bild 
  af 
  djurlifvet 
  på 
  hafvets 
  botten 
  rundt 
  om 
  den 
  verldsdel 
  

   vi 
  kringseglat. 
  Jag 
  hoppas 
  att 
  framdeles 
  erhålla 
  från 
  hans 
  

   erfarna 
  hand 
  en 
  utförlig 
  framställning 
  i 
  detta 
  märkliga 
  ämne. 
  

   Här 
  kan 
  jag 
  blott 
  nämna, 
  att 
  det 
  ojämförligt 
  rikaste 
  djurlifvet 
  

   under 
  denna 
  och 
  de 
  föregående 
  af 
  mig 
  ledda 
  svenska 
  forsk- 
  

   ningsfärderna 
  träffats 
  på 
  gynsamma 
  ställen 
  af 
  Ishafvets 
  botten, 
  

   t. 
  ex. 
  på 
  djup 
  mellan 
  20 
  och 
  100 
  famnar 
  i 
  mellersta 
  delen 
  af 
  

   Hinlopen 
  Strait 
  på 
  Spetsbergen, 
  vid 
  östra 
  kusten 
  af 
  Novaja 
  

   Semlja, 
  i 
  hafvet 
  öster 
  om 
  Kap 
  Tscheljuskin 
  och 
  söder 
  om 
  

   Berings 
  sund. 
  På 
  dessa 
  ställen 
  är 
  hafvets 
  temperatur 
  året 
  

   om 
  mellan 
  + 
  0° 
  och 
  — 
  2,7° 
  C. 
  En 
  temperatur 
  vid 
  eller 
  

   under 
  fryspunkten 
  tyckes 
  således 
  vara 
  g} 
  T 
  nsammare 
  för 
  ut- 
  

   vecklingen 
  af 
  ett 
  rikt 
  djurlif 
  på 
  hafvets 
  botten 
  än 
  en 
  tem- 
  

   peratur 
  af 
  + 
  15° 
  till 
  + 
  25°, 
  ett 
  högst 
  märkligt 
  förhållande, 
  

   hvilket, 
  så 
  vidt 
  jag 
  vet, 
  hittills 
  icke 
  blifvit 
  behörigen 
  fram- 
  

   hållet. 
  Anmärkas 
  bör 
  dock, 
  att 
  de 
  ryggradslösa 
  djuren 
  i 
  sö- 
  

   dern 
  äro 
  större 
  och 
  praktfullare 
  än 
  i 
  norden 
  och 
  att 
  sjelfva 
  

   strandfaunan, 
  hvilken 
  i 
  den 
  höga 
  nordens 
  haf 
  till 
  följd 
  af 
  drif- 
  

   isens 
  förstörande 
  inverkan 
  helt 
  och 
  hållet 
  saknas, 
  här 
  är 
  rikt 
  

  

  