﻿ALMQVIST, 
  HELSO- 
  O 
  CH 
  SJ 
  U 
  KV 
  AEDEN. 
  

  

  åtnjutande 
  af 
  dagsljus. 
  Ett 
  tält 
  spändes 
  öfver 
  nästan 
  hela 
  

   fartyget, 
  från 
  fören 
  och 
  till 
  halfdäck, 
  och 
  snö 
  påfördes 
  på 
  

   däcket 
  till 
  ett 
  par 
  tums 
  höjd. 
  

  

  Frisk 
  luft 
  erhölls 
  lätt 
  för 
  gunrummet 
  och 
  dess 
  hytter 
  

   genom 
  skylighten 
  och 
  för 
  trossbottnen 
  med 
  hytter 
  hufvud- 
  

   sakligen 
  från 
  dörren 
  utåt, 
  men 
  dessutom 
  derigenom 
  att 
  under 
  

   manskapets 
  bortavaro 
  förbindelser 
  öppnades 
  genom 
  under- 
  

   officerarnes 
  hytt 
  till 
  mellandäck. 
  Oaktadt 
  kokinrättningens 
  

   närvaro 
  höll 
  sig 
  luften 
  på 
  trossbottnen 
  ganska 
  ren 
  och 
  sund, 
  

   visserligen 
  full 
  af 
  ånga 
  och 
  vattengas, 
  men 
  aldrig 
  tryckande, 
  

   instängd 
  eller 
  illaluktande. 
  Som 
  medföljande 
  temperaturupp- 
  

   gifter 
  visa, 
  var 
  temperaturen 
  på 
  såväl 
  trossbottnen 
  som 
  mellan- 
  

   däck 
  under 
  hela 
  vintern 
  särdeles 
  jämn 
  och 
  lemnade 
  intet 
  öfrigt 
  

   att 
  önska. 
  Visserligen 
  var 
  det 
  omöjligt 
  att 
  under 
  kalla 
  dagar 
  

   hindra 
  kojernas 
  utsida 
  att 
  belägga 
  sig 
  med 
  ett 
  tjockt 
  lager 
  af 
  

   is, 
  men 
  madrassen 
  härstädes 
  skyddade 
  för 
  obehagliga 
  följder 
  

   af 
  denna 
  ojämna 
  värmefördelning. 
  De 
  kallaste 
  dagarne 
  sattes 
  

   på 
  trossbottnen 
  rundt 
  omkring 
  uppgången 
  till 
  däck 
  en 
  pres- 
  

   senning, 
  som 
  hindrade 
  den 
  kalla 
  luften 
  att 
  direkt 
  beröra 
  

   kojerna. 
  

  

  Durken 
  kändes 
  aldrig 
  särdeles 
  kall, 
  en 
  följd 
  af 
  under- 
  

   rummets 
  temperatur, 
  h 
  vilken 
  åter 
  hölls 
  jämn 
  af 
  det 
  omgif- 
  

   vande 
  vattnet. 
  Värre 
  var 
  att 
  undvika 
  det 
  starka 
  fuktandet. 
  

   Särdeles 
  de 
  kalla 
  dagarne 
  kondenserades 
  ymnigt 
  med 
  vatten 
  

   på 
  de 
  utkylda 
  väggarne, 
  det 
  nedrann 
  på 
  durken 
  och 
  i 
  kojerna 
  

   och 
  nedblötte 
  allt. 
  En 
  del 
  af 
  detta 
  vatten 
  frös 
  till 
  is; 
  under 
  

   december 
  och 
  januari 
  fans 
  i 
  de 
  flesta 
  kojer 
  ett 
  istäcke 
  på 
  hela 
  

   yttersidan, 
  hvilket 
  vid 
  omslag 
  i 
  väder 
  förvandlades 
  till 
  vatten. 
  

   Längre 
  fram 
  på 
  våren 
  kunde 
  ingen 
  is 
  bildas 
  derstädes, 
  men 
  i 
  

   dess 
  ställe 
  voro 
  vi 
  särdeles 
  besvärade 
  af 
  mögel. 
  I 
  afseende 
  

   på 
  fukt 
  voro 
  trossbottnens 
  kojer 
  bättre 
  lottade 
  än 
  gunrummets 
  

   hytter. 
  Denna 
  benägenhet 
  till 
  fukt 
  tvang 
  till 
  oupphörligt 
  

   torkande 
  af 
  våra 
  kojkläder 
  och 
  madrasser, 
  men 
  medförde 
  inga 
  

   menligare 
  följder. 
  Den 
  ena 
  hytten 
  förut, 
  som 
  ej 
  ägde 
  annan 
  

   förbindelse 
  än 
  med 
  trossbottnen, 
  visade 
  sig 
  snart 
  nästan 
  omöj- 
  

   lig 
  att 
  bebo. 
  Luften 
  var 
  alltid 
  instängd 
  och 
  fukten 
  omöjlig 
  

   att 
  motarbeta. 
  Derför 
  blef 
  den 
  omgjord 
  till 
  penteri. 
  

  

  Väderleken 
  har 
  hela 
  vintern 
  varit 
  särdeles 
  enformig; 
  be- 
  

   ständig, 
  ofta 
  stark 
  nordanvind 
  har 
  herskat 
  under 
  hela 
  vårt 
  

   vistande 
  vid 
  Pitlekaj. 
  Kölden 
  har 
  ej 
  varit 
  så 
  särdeles 
  stark 
  

   i 
  jämförelse 
  med 
  hvad 
  andra 
  upptäcktsresande 
  i 
  nordliga 
  

   trakter 
  fått 
  uthärda; 
  få 
  andra 
  torde 
  deremot 
  haft 
  en 
  så 
  envis 
  

   blåst 
  att 
  utstå. 
  Mest 
  obehaglig 
  föreföll 
  den 
  under 
  oktober 
  och 
  

  

  