﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  16^ 
  

  

  november 
  månader, 
  innan 
  vi 
  ännu 
  vant 
  oss 
  dervid 
  och 
  lärt 
  

   oss 
  att 
  kläda 
  oss 
  efter 
  förhållandena 
  på 
  platsen. 
  20 
  eng. 
  mils 
  

   vind 
  vid 
  — 
  30° 
  C. 
  har 
  varit 
  en 
  vanlig 
  sak. 
  Först 
  vid 
  omkring 
  

   — 
  40° 
  C. 
  lade 
  sig 
  vinden. 
  Den 
  lägsta 
  iakttagna 
  temperatur 
  

   under 
  vår 
  öfvervintring 
  var 
  den 
  25 
  januari, 
  då 
  den 
  nedgick 
  

   till 
  — 
  45,7° 
  C. 
  

  

  Hvarje 
  månad 
  uppvisade 
  åtminstone 
  ett 
  omslag 
  i 
  vädret. 
  

   Från 
  — 
  30° 
  C. 
  eller 
  lägre 
  kunde 
  temperaturen 
  på 
  ett 
  par 
  

   dygn 
  stiga, 
  till 
  0°. 
  Detta 
  föranleddes 
  alltid 
  af 
  en 
  plötsligt 
  in- 
  

   trädande 
  sydlig 
  eller 
  ostlig 
  blåst, 
  men 
  efter 
  ett 
  par 
  dagar 
  åter- 
  

   fingo 
  vi 
  alltid 
  vår 
  jämna, 
  kalla 
  nordanblåst 
  och 
  vår 
  stränga 
  

   vinter. 
  Sjukdomsfall 
  i 
  samband 
  med 
  dessa 
  oerhördt 
  tvära 
  

   väderskiften 
  iakttog 
  jag 
  ej. 
  Våren 
  kom 
  sent, 
  maj 
  hade 
  ännu 
  

   en 
  medeltemperatur 
  af 
  — 
  7° 
  C. 
  och 
  juni 
  af 
  — 
  0,6° 
  C; 
  äfven 
  

   denna 
  var 
  ruskig, 
  blåst 
  och 
  snöstorm 
  förekommo 
  oupphör- 
  

   ligen 
  ännu 
  i 
  slutet 
  af 
  juni. 
  Medeltemperaturen 
  för 
  år 
  vid 
  

   Pitlekaj 
  är 
  ungefär 
  — 
  11° 
  C. 
  Nederbörden 
  har 
  nästan 
  ute- 
  

   slutande 
  kommit 
  med 
  sydlig 
  och 
  ostlig 
  vind 
  och 
  varit 
  obetyd- 
  

   lig 
  under 
  vintern, 
  något 
  större 
  på 
  våren. 
  För 
  öfrigt 
  hänvisas 
  

   till 
  medföljande 
  tabell 
  öfver 
  temperatur 
  och 
  vindstyrka. 
  

  

  På 
  en 
  så 
  sydlig 
  latitud 
  som 
  67° 
  kunde 
  expeditionen 
  ej 
  

   träffas 
  af 
  det 
  för 
  andra 
  upptäcktsresande 
  så 
  besvärliga 
  mörkret. 
  

   Solen 
  var 
  aldrig 
  någon 
  dag 
  fullkomligt 
  borta, 
  och 
  ännu 
  

   mörkaste 
  tiden 
  af 
  året 
  hade 
  vi 
  4 
  timmars 
  dagsljus. 
  Lifvet 
  om 
  

   bord 
  blef 
  derför 
  ej 
  så 
  enformigt 
  och 
  instängdt 
  som 
  eljest 
  brukar 
  

   vara 
  förhållandet. 
  Manskapet 
  hade 
  hela 
  vintern 
  igenom 
  arbete 
  

   ute 
  i 
  det 
  fria 
  och 
  gjorde 
  stundom 
  temligen 
  långa 
  utflykter. 
  

   På 
  grund 
  af 
  sitt 
  fåtal 
  tror 
  jag, 
  att 
  de 
  hade 
  med 
  fartygets 
  vård, 
  

   med 
  ishuset, 
  snöskottning, 
  vedhämtning, 
  biträde 
  vid 
  veten- 
  

   skapliga 
  iakttagelser 
  och 
  samlingar 
  mera 
  att 
  beställa, 
  än 
  de 
  

   beqvämligen 
  kunde 
  medhinna. 
  

  

  Under 
  vintern 
  pågingo 
  oafbrutet 
  magnetiska 
  och 
  meteoro- 
  

   logiska 
  observationer. 
  Observatoriet, 
  det 
  s. 
  k. 
  ishuset, 
  låg 
  i 
  

   land 
  och 
  sysselsatte 
  hvar 
  och 
  en 
  af 
  de 
  11 
  observatörerna 
  för 
  6 
  

   timmar. 
  Då 
  detta 
  arbete 
  således 
  återkom 
  hvar 
  3:dje 
  dag, 
  bidrog 
  

   det 
  ej 
  obetydligt 
  till 
  erhållande 
  af 
  frisk 
  luft, 
  rörelse 
  och 
  om- 
  

   vexling. 
  Vi 
  hafva, 
  framför 
  så 
  många 
  andra 
  arktiker, 
  haft 
  för- 
  

   månen 
  af 
  att 
  hela 
  vintern 
  stå 
  i 
  förbindelse 
  med 
  menniskor. 
  

   Visserligen 
  äro 
  tschuktscherna 
  mindre 
  civiliserade 
  och 
  tala 
  ett 
  

   fullkomligt 
  okändt 
  språk, 
  men 
  deras 
  närvaro 
  gaf 
  dock 
  öfver- 
  

   vintringen 
  ett 
  lif 
  och 
  en 
  omvexling, 
  hvars 
  värde 
  ej 
  bör 
  under- 
  

   skattas. 
  Ingen 
  större 
  slädtur 
  företogs. 
  

  

  På 
  utfärder 
  i 
  omgifningen 
  och 
  under 
  arbete 
  i 
  det 
  fria 
  

  

  