﻿170 
  ALMQVIST, 
  HEISO- 
  O 
  C 
  H 
  SJ 
  V 
  KV 
  Å 
  It 
  D 
  E 
  X. 
  

  

  •brukade 
  vi 
  samma 
  slags 
  ytterplagg 
  som 
  vi 
  använda 
  under 
  vintern 
  

   i 
  Sverige. 
  Peskar 
  och 
  andra 
  skinnvaror 
  behöfde 
  ytterst 
  sällan 
  

   begagnas, 
  de 
  användes 
  nästan 
  uteslutande 
  vid 
  de 
  få 
  utfärder, 
  

   ■då 
  natten 
  tillbragtes 
  ute 
  i 
  det 
  fria. 
  Hufvudsaken 
  var 
  att 
  vara 
  

   väl 
  klädd 
  med 
  hänsyn 
  till 
  underkläder. 
  På 
  hufvudet 
  buro 
  vi 
  

   vanligen 
  en 
  helsingörsmössa, 
  som 
  neddrogs 
  öfver 
  öronen 
  och 
  

   pannan. 
  Ansigtet 
  skyddades 
  antingen 
  af 
  en 
  baschlik, 
  eller 
  

   helt 
  enkelt 
  af 
  en 
  smalt 
  hopviken 
  halsduk, 
  som 
  täckte 
  näsa 
  och 
  

   kinder 
  och 
  knöts 
  i 
  nacken, 
  men 
  lemnade 
  ögon, 
  mun 
  och 
  haka 
  

   bara. 
  Att 
  medelst 
  respirator 
  eller 
  duk 
  hindra 
  inandningen 
  af 
  

   ■den 
  yttre 
  kalla 
  luften 
  funno 
  vi 
  aldrig 
  nödvändigt. 
  Vantar 
  

   användes 
  dubbla, 
  ett 
  par 
  vanligen 
  af 
  ull 
  som 
  instuckos 
  i 
  ett 
  

   par 
  större 
  af 
  skinn. 
  Bussaronger, 
  d. 
  ä. 
  tunna 
  linneöfverdrag 
  

   utanpå 
  rocken 
  för 
  att 
  afhålla 
  snön, 
  användes 
  ganska 
  mycket, 
  

   men 
  voro 
  ingalunda 
  nödvändiga. 
  Som 
  fotbeklädnad 
  användes 
  

   med 
  förkärlek 
  segelduksstöflarne; 
  var 
  foten 
  väl 
  omlindad 
  med 
  

   en 
  ylleduk 
  och 
  stöflarne 
  bonade 
  med 
  hö, 
  kunde 
  man 
  uppe- 
  

   hålla 
  sig 
  lång 
  tid 
  i 
  den 
  strängaste 
  köld 
  utan 
  fara 
  att 
  frysa 
  

   om 
  fötterna. 
  

  

  Samtidigt 
  med 
  vårt 
  stillaliggande 
  började 
  bröd 
  bakas 
  om 
  

   bord. 
  Jäsningen 
  verkstäldes 
  enligt 
  samma 
  enkla 
  och 
  utmärkta 
  

   metod 
  som 
  under 
  föregående 
  svenska 
  öfvervintring, 
  medelst 
  

   •surdeg 
  beredd 
  af 
  potatis 
  och 
  bajerskt 
  öl, 
  försatt 
  med 
  mjöl. 
  

   Vårt 
  färska 
  bröd 
  var 
  utan 
  tvifvel 
  vår 
  största 
  läckerhet 
  om 
  

   hord. 
  Under 
  loppet 
  af 
  vintern 
  var 
  expeditionen 
  sällan 
  i 
  till- 
  

   fälle 
  att 
  erhålla 
  färskt 
  kött. 
  Jagten 
  var 
  ingen, 
  och 
  tschuk- 
  

   tscherna 
  kunde 
  ej 
  förmås 
  att 
  sälja 
  renar. 
  Blott 
  7 
  gånger 
  under 
  

   vårt 
  vistande 
  vid 
  Pitlekaj 
  utspisades 
  åt 
  manskapet 
  färskt 
  fläsk 
  

   eller 
  renkött. 
  Fisk 
  var 
  lättare 
  att 
  anskaffa, 
  utspisades 
  några 
  

   -gånger 
  under 
  vintern, 
  samt 
  efter 
  den 
  10 
  mars 
  hvarje 
  fredag 
  

   IV2 
  <tb 
  utom 
  spisordningen. 
  På 
  våren 
  blef 
  det 
  godt 
  om 
  sjö- 
  

   fogel 
  i 
  vår 
  omgifning, 
  men 
  vi 
  kommo 
  ej 
  öfver 
  sådan 
  i 
  tillräck- 
  

   lig 
  mängd 
  för 
  allmän 
  utspisning. 
  

  

  Limejuiceransonen 
  har 
  utdelats 
  för 
  hela 
  veckan 
  på 
  en 
  

   gång, 
  och 
  det 
  har 
  stått 
  hvar 
  man 
  fritt 
  att 
  förtära 
  den 
  huru 
  

   han 
  behagat. 
  Den 
  har 
  alltså 
  blifvit 
  efter 
  behag 
  utspädd 
  med 
  

   vatten 
  och 
  druckits 
  efter 
  smak. 
  De 
  allra 
  flesta 
  om 
  bord 
  an- 
  

   sågo 
  den 
  som 
  en 
  verklig 
  läckerhet. 
  Utom 
  detta 
  antiscorbuti- 
  

   -cum 
  utdelades 
  från 
  den 
  7 
  februari 
  dagligen 
  2 
  kt. 
  tranbärssaft 
  

   samt 
  efter 
  midten 
  af 
  april 
  1 
  kt. 
  dagligen. 
  Afven 
  denna 
  har 
  

   förtärts 
  af 
  alla 
  med 
  begärlighet. 
  Från 
  midten 
  af 
  februari 
  ut- 
  

   spisades 
  hvarje 
  tisdag 
  och 
  fredag 
  multebärsgröt, 
  Gifven 
  i 
  

   portion 
  af 
  5 
  kt, 
  tillsammans 
  med 
  tya 
  kt, 
  rom 
  och 
  något 
  socker 
  

  

  