﻿VEGA- 
  EXPEDIT 
  IOXEXS 
  VETENSKAPLIGA 
  AHBETEX. 
  173 
  

  

  anse 
  detta 
  rent 
  af 
  som 
  en 
  orsak 
  till 
  de 
  så 
  ofta 
  under 
  hösten 
  

   uppträdande 
  elakartade 
  furunklerna. 
  Senare 
  på 
  våren, 
  då 
  

   aptiten 
  för 
  den 
  erbjudna 
  maten 
  betydligt 
  aftagit, 
  voro 
  vi 
  i 
  

   tillfälle 
  att 
  egga 
  matsmältningsorganen 
  och 
  skaffa 
  omvexling 
  

   på 
  flere 
  sätt; 
  fisk 
  uppköptes, 
  förnödenheter 
  medtagna 
  för 
  hän- 
  

   delse 
  af 
  sjukdomsfall, 
  hjortron, 
  pickles, 
  tranbärssaft 
  m. 
  ra. 
  ut- 
  

   spisades 
  öfver 
  lag. 
  Dessutom 
  bodde 
  vi 
  varmt 
  och 
  godt 
  och 
  

   hade 
  alla 
  fullt 
  upp 
  att 
  göra. 
  

  

  Med 
  föregående 
  svenska 
  expedition, 
  som 
  öfvervintrade 
  på 
  

   Spetsbergen 
  1872 
  — 
  73, 
  kan 
  denna 
  ej 
  jämföras. 
  Der 
  lefde 
  man 
  på 
  

   en 
  starkt 
  förknappad 
  ranson 
  och 
  under 
  flere 
  ytterst 
  svåra 
  för- 
  

   hållanden. 
  Men 
  helsotillståndet 
  om 
  bord 
  på 
  Vega 
  har 
  varit 
  

   ojämförligt 
  bättre 
  än 
  under 
  de 
  allra 
  flesta 
  föregående 
  arktiska 
  

   öfvervintringar. 
  Frånsedt 
  vår 
  med 
  utmärkt 
  omsorg 
  och 
  efter 
  

   rik 
  erfarenhet 
  gjorda 
  proviantering 
  och 
  vårt 
  välinredda 
  fartyg 
  

   hafva 
  vi 
  framför 
  de 
  flesta 
  föregångarne 
  haft 
  ej 
  obetydliga 
  för- 
  

   delar. 
  Manskapet 
  på 
  Vega 
  bestod 
  af 
  utvaldt 
  friskt 
  folk, 
  och 
  

   de 
  flesta 
  voro 
  särdeles 
  unga. 
  Vi 
  hafva 
  varit 
  befriade 
  från 
  det 
  

   nedtryckande 
  inflytande, 
  som 
  det 
  arktiska 
  mörkret 
  medför, 
  och 
  

   hafva 
  hela 
  vintern 
  haft 
  fullt 
  upp 
  med 
  arbete. 
  Vi 
  hafva 
  ej 
  

   varit 
  underkastade 
  det 
  förderfliga 
  inflytande, 
  som 
  starka 
  an- 
  

   strängningar 
  under 
  slädfärder 
  på 
  våren, 
  förenade 
  med 
  um- 
  

   bäranden, 
  medföra 
  efter 
  längre 
  tids 
  sysslolöshet 
  under 
  vintern. 
  

   Vi 
  hafva 
  ej 
  behöft 
  med 
  oro 
  se 
  framtiden 
  mot, 
  samt 
  hafva 
  stått 
  

   i 
  oaf 
  bruten 
  förbindelse 
  med 
  menniskor 
  och 
  med 
  fäderneslan- 
  

   det. 
  Besättningen 
  var 
  äfven 
  så 
  fåtalig, 
  att 
  det 
  var 
  oss 
  möjligt 
  

   att 
  ständigt 
  hafva 
  ett 
  öga 
  på 
  hvar 
  man, 
  och 
  misstänktes 
  någon 
  

   för 
  börjande 
  sjukdom, 
  visade 
  det 
  sig 
  ej 
  svårt 
  att 
  med 
  till 
  buds 
  

   stående 
  medel 
  upphjelpa 
  hans 
  konstitution. 
  

  

  Bland 
  expeditionens 
  erfarenhetsrön 
  angående 
  vår 
  utrust- 
  

   ning 
  anhåller 
  jag 
  att 
  få 
  meddela 
  följande 
  såsom 
  varande 
  af 
  

   intresse 
  för 
  helso- 
  och 
  sjukvård. 
  Det 
  konserverade 
  köttet 
  så- 
  

   som 
  en 
  af 
  de 
  allra 
  vigtigaste 
  proviantartiklar 
  för 
  en 
  färd 
  till 
  

   trakter, 
  der 
  ej 
  färskt 
  kött 
  kan 
  erhållas, 
  fordrar 
  särskild 
  upp- 
  

   märksamhet. 
  Enligt 
  allas 
  erfarenhet 
  förlorar 
  man 
  efter 
  några 
  

   veckors 
  förtärande 
  af 
  sådant 
  kött 
  all 
  smak 
  derför. 
  Detta 
  är 
  

   ej 
  heller 
  underligt, 
  då 
  frågan 
  gäller 
  ett 
  grundligt 
  urkokt 
  och 
  

   ånyo 
  kokt 
  kött. 
  Expeditionen 
  hade 
  erhållit 
  sitt 
  förråd 
  i 
  burkar, 
  

   skildt 
  från 
  den 
  derpå 
  kokade 
  soppan. 
  Köttet 
  blef 
  likväl 
  inom 
  

   kort 
  nästan 
  smaklöst. 
  Lördagarne 
  utspisades 
  boeuf 
  ä 
  la 
  mode, 
  

   men 
  äfven 
  detta 
  kött, 
  på 
  hvilket 
  ingen 
  soppa 
  var 
  kokt, 
  före- 
  

   föll 
  knapt 
  bättre 
  än 
  det 
  utkokta. 
  Wikströms 
  finare 
  preser- 
  

   verade 
  kött, 
  särskildt 
  hans 
  bifTstekar 
  och 
  pannbiff, 
  var 
  i 
  början 
  

  

  