﻿ALMQVIST, 
  TSCHUKTSCHEBNÅS 
  FÄRGSINNE. 
  

  

  Berings 
  sund 
  samt 
  mellan 
  AnachT-floden 
  och 
  Sibiriska 
  Ishafvet. 
  

   Norra 
  kusten 
  bildas 
  till 
  stor 
  del 
  af 
  en 
  låg 
  sandstrand, 
  som 
  

   inåt 
  höjer 
  sig 
  till 
  en 
  mer 
  eller 
  mindre 
  kuperad 
  tundra, 
  på 
  

   h 
  vilken 
  man 
  här 
  och 
  der 
  ser 
  ett 
  högre 
  fjäll. 
  Klimatet 
  är 
  

   bistert; 
  medeltemperaturen 
  för 
  år 
  torde 
  ej 
  öfverstiga 
  — 
  10°, 
  

   och 
  en 
  genomträngande, 
  beständig 
  nordanvind 
  gör 
  vistelsen 
  

   härstädes 
  obehagligare 
  än 
  i 
  de 
  flesta 
  arktiska 
  länder. 
  Sommarn 
  

   frambringar 
  dock 
  en 
  grön 
  gräsmatta 
  öfver 
  en 
  stor 
  del 
  af 
  landets 
  

   yta, 
  men 
  träd 
  och 
  högre 
  buskar 
  torde 
  blott 
  växa 
  pä 
  enstaka 
  

   ställen 
  på 
  södra 
  gränsen. 
  Här 
  hafva 
  3 
  — 
  5,000 
  tschuktscher 
  

   sitt 
  uppehälle. 
  Ursprungligen 
  lefde 
  de 
  alla 
  som 
  nomader 
  på 
  

   sina 
  renhjordar, 
  men 
  sedan 
  dessa 
  af 
  pest 
  blifvit 
  förminskade, 
  

   nödgades 
  en 
  del 
  slå 
  sig 
  ned 
  på 
  Ishafvets 
  kust 
  som 
  fångstmän. 
  

   Ingen 
  väsentlig 
  skilnad 
  har 
  utvecklat 
  sig 
  mellan 
  dessa 
  båda 
  

   stammar. 
  De 
  stå 
  i 
  liflig 
  beröring 
  med 
  hvarandra, 
  tala 
  samma 
  

   språk, 
  äro 
  renägare 
  och 
  fångstmän 
  efter 
  råd 
  och 
  lägenhet; 
  

   när 
  en 
  kust-tschuktsch 
  blir 
  rik 
  köper 
  han 
  renar, 
  när 
  en 
  ren- 
  

   ägare 
  förlorat 
  sina 
  blir 
  han 
  fångstman. 
  Båda 
  kunna 
  kanske 
  

   anses 
  som 
  nomader, 
  ty 
  äfven 
  den 
  så 
  kallade 
  bofaste 
  fångst- 
  

   mannen 
  nödgas 
  ofta 
  flytta 
  för 
  att 
  söka 
  sitt 
  uppehälle. 
  

  

  Utom 
  af 
  ren- 
  och 
  sälkött 
  samt 
  fisk 
  lefva 
  de 
  på 
  grönsaker, 
  

   rötter 
  och 
  alger. 
  Äfven 
  kläderna 
  hämtas 
  till 
  största 
  delen 
  från 
  

   renen 
  och 
  salen. 
  Dessas 
  skinn 
  finner 
  man 
  ofta 
  röd- 
  eller 
  gul- 
  

   garfvade. 
  Som 
  skyddande 
  öfverdrag 
  öfver 
  den 
  hårbeklädda 
  

   pesken 
  användes 
  vintertiden 
  en 
  blus 
  af 
  bomullstyg 
  med 
  vex- 
  

   lande 
  färger 
  eller 
  en 
  kapuschong 
  af 
  rödgarfvadt 
  skinn. 
  Denna 
  

   sistnämnda 
  är 
  vanligtvis, 
  liksom 
  äfven 
  benkläder 
  och 
  mössor, 
  

   rikt 
  utsirad 
  med 
  broderier; 
  på 
  röd, 
  gul 
  eller 
  hvit 
  botten 
  är 
  

   sydt 
  med 
  renens 
  bländande 
  hvita 
  hakskägg 
  samt 
  med 
  litet 
  rödt 
  

   eller 
  svart 
  garn, 
  stundom 
  äfven 
  med 
  brokiga 
  perlor. 
  Vanliga 
  

   äro 
  äfven 
  flätbroderier, 
  sådana 
  i 
  h 
  vilka 
  ljusare 
  och 
  mörkare 
  

   fäll 
  vexla 
  med 
  hvarandra. 
  Andra 
  prydnader 
  äro 
  konstgjorda 
  

   rödfärgade 
  svansar, 
  tofsar 
  och 
  skinnremmar. 
  Brokiga 
  perlor 
  

   bäras 
  af 
  hvarje 
  tschuktsch 
  som 
  örhängen, 
  hals- 
  och 
  armband, 
  

   på 
  pesken 
  o. 
  s. 
  v. 
  Husgerådssakerna 
  äro 
  vanligtvis 
  omålade. 
  

   Någon 
  gång 
  får 
  man 
  dock 
  se 
  en 
  slädstolpe 
  målad 
  med 
  ringar 
  

   och 
  streck 
  af 
  blodsten 
  och 
  grafit, 
  eller 
  trävirket 
  i 
  en 
  båt 
  mer 
  

   eller 
  mindre 
  bestruket 
  med 
  rödt. 
  Dessutom 
  har 
  jag 
  sett 
  en 
  

   och 
  annan 
  benbit 
  utsirad 
  med 
  röda. 
  eller 
  svarta 
  streck 
  och 
  

   figurer. 
  Utom 
  nyssnämnda 
  tofsar 
  och 
  svansar 
  har 
  intet 
  spår 
  

   till 
  en 
  färgerikonst 
  kunnat 
  upptäckas. 
  Mycken 
  uppmärksamhet 
  

   har 
  egnats 
  åt 
  uppdagandet 
  af 
  färgämnen, 
  och 
  jag 
  tror 
  mig 
  

   kunna 
  försäkra 
  att 
  blott 
  följande 
  fyra 
  allmänt 
  användas: 
  1) 
  

  

  