﻿192 
  ALMQVIST, 
  TSCHUKTSCHERNAS 
  FÄRGSINNE. 
  

  

  de 
  ljusintryck, 
  livilka 
  föremål 
  i 
  hans 
  omgifrring 
  gifva. 
  Dem 
  

   kan 
  han 
  tillägga 
  hvilket 
  föremål 
  som 
  helst. 
  

   Han 
  har 
  äfven 
  andra 
  ord 
  för 
  att 
  beteckna 
  ljusintryck, 
  men 
  

   dessa 
  hafva 
  mera 
  inskränkt 
  användning 
  och 
  en 
  särdeles 
  egen- 
  

   domlig 
  karakter. 
  

  

  TJtera 
  och 
  prefixet 
  TJtetschertu- 
  betyda 
  båda 
  med 
  stor 
  sanno- 
  

   likhet 
  »lik 
  marken» 
  och 
  användas 
  om 
  måttligt 
  ljusstarkt 
  

   grönt, 
  om 
  en 
  del 
  gult 
  och 
  grått 
  samt 
  äfven 
  om 
  mindre 
  

   mättadt 
  blått. 
  Deremot 
  användas 
  de 
  aldrig 
  om 
  ljussvagt 
  

   grönt, 
  hvilket 
  kallas 
  nukin 
  (mörkt). 
  De 
  beteckna 
  otvifvel- 
  

   aktigt 
  i 
  första 
  hand 
  växtlighetens 
  grönska, 
  men 
  användas 
  

   äfven 
  ehuru 
  sällan 
  om 
  tyger, 
  om 
  en 
  del 
  af 
  spektrum, 
  om 
  

   gula 
  och 
  gröna 
  foglar 
  o. 
  s. 
  v. 
  

   'Ninäikin. 
  Härledningen 
  till 
  detta 
  ord 
  är 
  mig 
  obekant. 
  Det 
  

   användes 
  endast 
  om 
  mättadt 
  blått 
  och 
  kanske 
  uteslutande 
  

   om 
  föremål 
  med 
  en 
  viss 
  glans 
  samt 
  dessutom 
  om 
  grönt 
  

   och 
  violett 
  under 
  samma 
  förhållanden. 
  Användningen 
  är 
  

   inskränkt, 
  det 
  tillägges 
  ej 
  ofta 
  tyg 
  och 
  perlor, 
  men 
  väl 
  en 
  

   del 
  af 
  spektrum, 
  och 
  jag 
  tror, 
  att 
  de 
  anse 
  det 
  passa 
  om 
  

   vissa 
  nyanser 
  af 
  himmelen 
  samt 
  om 
  fjällen 
  sommartiden. 
  

   Dlilil 
  betyder 
  galla 
  och 
  användes 
  allmänt 
  för 
  att 
  beteckna 
  tem- 
  

   ligen 
  mättadt 
  gult, 
  men 
  äfven 
  mindre 
  mättadt 
  grönt 
  och 
  

   ljusblått. 
  

   Tschäarå, 
  renoxe, 
  är 
  förut 
  omtaladt 
  i 
  sammansättningen 
  tschäarå- 
  

   udledladlin 
  (renoxöga) 
  såsom 
  namn 
  på 
  klara 
  blå, 
  gröna 
  samt 
  

   gula 
  perlor. 
  Man 
  hör 
  det 
  ej 
  så 
  sällan 
  användas 
  äfven 
  om 
  

   tyger. 
  

   Täu- 
  (prefix) 
  är 
  stammen 
  till 
  ordet 
  täutä, 
  hafsvatten, 
  och 
  an- 
  

   vändes 
  någongång 
  om 
  klara, 
  vackra, 
  föga 
  mättade 
  gula,, 
  

   gröna 
  och 
  blå 
  färger. 
  

  

  Denna 
  grupp 
  innefattar 
  näst 
  hvitt, 
  svart 
  och 
  rödt 
  tschuk- 
  

   tschens 
  vanligaste 
  färgnamn 
  och 
  hans 
  bästa 
  ord 
  för 
  att 
  ut- 
  

   trycka 
  gul, 
  grön 
  och 
  ljusblå. 
  Ordens 
  användning 
  och 
  begräns- 
  

   ning 
  är 
  oss 
  fullkomligt 
  främmande, 
  men 
  torde 
  i 
  någon 
  mån 
  

   kunna 
  förklaras 
  deraf, 
  att 
  en 
  jämförelse 
  sker 
  med 
  föremål 
  af 
  

   vexlande 
  färgton. 
  Är 
  denna 
  förklaring 
  riktig, 
  så 
  faller 
  det 
  

   starkt 
  i 
  ögonen, 
  huru 
  mycket 
  mera 
  en 
  tschuktsch 
  fäster 
  sig 
  

   vid 
  ljusstyrka 
  och 
  andra 
  omständigheter 
  än 
  vid 
  färgton, 
  och 
  

   det 
  måste 
  förvåna 
  oss, 
  att 
  dylika 
  ord 
  kunna 
  användas 
  som 
  

   färgnamn. 
  Deras 
  skiftande 
  betydelse 
  förklarar 
  ock 
  till 
  stor 
  del 
  

   hans 
  villrådighet, 
  när 
  det 
  gäller 
  att 
  ge 
  namn 
  åt 
  en 
  viss 
  färg- 
  

   ton. 
  Äfven 
  då 
  han 
  förstår, 
  att 
  man 
  vill 
  ha 
  fram 
  tonen, 
  kan 
  

   han 
  i 
  de 
  flesta 
  fall 
  ej 
  villfara 
  ens 
  önskan. 
  

  

  