﻿VEGA-EXPEDITIOKEKS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEK. 
  193 
  

  

  En 
  annan 
  grupp 
  färgnamn 
  är 
  lättare 
  att 
  förstå: 
  

   Tschemi- 
  (prefix) 
  gul, 
  brandgul, 
  af 
  tscherrutscherr, 
  ockra. 
  

   Gyirtu- 
  (prefix) 
  röd, 
  purpur, 
  af 
  gyirgyir, 
  röd 
  färgprakt. 
  

   TscJievJcutså, 
  röd, 
  är 
  namnet 
  på 
  färgämnet 
  blodsten. 
  

  

  Dessa 
  ord 
  uttrycka 
  i 
  första 
  hand, 
  att 
  ett 
  föremål 
  inne- 
  

   håller 
  det 
  ena 
  eller 
  andra 
  färgämnet, 
  men 
  öfverföras 
  någon 
  

   gång 
  på 
  föremål, 
  som 
  ej 
  kunna 
  vara 
  dermed 
  målade. 
  Det 
  

   är 
  egendomligt 
  att 
  se, 
  huru 
  liten 
  användning 
  ordet 
  tscherru- 
  

   har, 
  oaktadt 
  ett 
  godt 
  ord 
  för 
  gult 
  saknas, 
  under 
  det 
  att 
  

   föremål 
  färgade 
  med 
  ockra 
  ofta 
  kallas 
  tschetlju-, 
  hvilket 
  ord 
  

   i 
  alla 
  förhållanden 
  ersätter 
  de 
  andra 
  tvänne 
  orden 
  i 
  denna 
  

   grupp. 
  

  

  Jag 
  tror 
  mig 
  nu 
  hafva 
  omnämnt 
  alla 
  vanligare 
  ord, 
  som 
  

   en 
  tschuktsch 
  använder 
  för 
  att 
  uttrycka 
  färgen 
  hos 
  ett 
  föremål. 
  

   Han 
  har 
  dock 
  många 
  flere. 
  Skall 
  en 
  färg 
  betecknas, 
  får 
  man 
  

   höra 
  ord 
  sådana 
  som 
  muilemutl 
  (blod), 
  poantäng 
  (lefver), 
  roraut 
  

   (Pedicularis-arter) 
  och 
  en 
  mängd 
  andra 
  jämförelser 
  hämtade 
  

   från 
  växtriket, 
  renen 
  eller 
  salen, 
  men 
  då 
  vi 
  ej 
  funnit 
  något 
  af 
  

   dessa 
  ord 
  särdeles 
  ofta 
  återkommande, 
  inskränker 
  jag 
  mig 
  att 
  

   nämna, 
  att 
  dylika 
  jämförelser 
  sannolikt 
  hafva 
  stor 
  användning. 
  

   Det 
  är 
  redan 
  förut 
  nämndt, 
  att 
  tschuktschens 
  förnämsta 
  

   färgämnen 
  äro 
  röda; 
  dem 
  använder 
  han 
  flitigt, 
  en 
  stor 
  del 
  af 
  

   hans 
  skinn 
  äro 
  bestrukna 
  med 
  blodsten. 
  Detta 
  ämne 
  är 
  jämte 
  

   grafit 
  det 
  enda, 
  som 
  lämpar 
  sig 
  till 
  att 
  måla 
  trä- 
  och 
  bensaker 
  

   med. 
  Den 
  gula 
  eller 
  gulröda 
  ockran 
  ger 
  en 
  föga 
  framträdande 
  

   färg 
  och 
  brukas 
  blott 
  till 
  beredning 
  af 
  skinn. 
  I 
  sina 
  hus- 
  

   gerådssaker 
  har 
  han 
  således 
  föga 
  tillfälle 
  att 
  visa 
  sin 
  smak 
  i 
  

   färgväg. 
  Knapt 
  mera 
  se 
  vi 
  i 
  hans 
  sätt 
  att 
  brodera. 
  På 
  hvit, 
  

   gul 
  eller 
  röd 
  botten 
  sys 
  efter 
  enformiga 
  mönster 
  kretsar 
  och 
  

   andra 
  figurer, 
  vanligen 
  så, 
  att 
  tvänne 
  parallela 
  hvita 
  linier 
  

   innesluta 
  en 
  röd 
  eller 
  svart 
  mellan 
  sig. 
  Perlorna 
  ordnas 
  till 
  

   perlband 
  så, 
  att 
  röda 
  och 
  hvita 
  vexla 
  med 
  hvarandra, 
  eller 
  

   röda, 
  hvita 
  och 
  blå 
  antingen 
  ensamma 
  eller 
  flere 
  tillsammans. 
  

   På 
  en 
  blå 
  perlas 
  plats 
  har 
  ofta 
  en 
  grön 
  af 
  samma 
  ljusstyrka 
  

   insmugit 
  sig. 
  

  

  Af 
  tschuktschernas 
  färgbenämningar, 
  deras 
  sammanförande 
  

   under 
  samma 
  namn 
  af 
  mörkt 
  och 
  blått, 
  gult 
  och 
  hvitt, 
  rosa 
  

   och 
  rödt 
  o. 
  s. 
  v. 
  skulle 
  man 
  kunna 
  frestas 
  att 
  anse 
  folket 
  i 
  

   allmänhet 
  sakna 
  eller 
  äga 
  blott 
  svagt 
  utveckladt 
  violett-perci- 
  

   pierande 
  organ 
  (enl. 
  Young-Helmholtz^ka 
  teorien). 
  Ser 
  man 
  

   något 
  närmare 
  på 
  saken, 
  måste 
  dock 
  denna 
  åsigt 
  lemnas 
  såsom 
  

   ohållbar. 
  Det 
  är 
  nämligen 
  lätt 
  att 
  öfvertyga 
  sig, 
  att 
  de 
  verk- 
  

   ligen 
  se 
  det 
  violetta 
  i 
  spektrum, 
  och 
  en 
  del 
  kalla 
  det 
  rödt. 
  En 
  

  

  13 
  

  

  