﻿V 
  EG 
  A-EXPEDITIONEN 
  S 
  VETENSKAPLIGA 
  ÄMBETEN. 
  1'99 
  

  

  sökta 
  delen 
  af 
  tundran 
  låg 
  öster 
  om 
  den 
  vid 
  Chabarova 
  ut- 
  

   fallande 
  elfven 
  ; 
  kalken 
  var 
  här 
  starkt 
  vittrad, 
  så 
  att 
  man 
  knap- 
  

   past 
  träffade 
  någon 
  sten 
  större 
  än 
  en 
  fot 
  i 
  längd. 
  Stranden 
  

   hade 
  vexlande 
  utseende, 
  närmast 
  byn 
  utgjordes 
  den 
  af 
  en 
  20 
  

   till 
  30 
  fot 
  hög 
  vall, 
  öfvervägande 
  bevuxen 
  med 
  fanerogama 
  

   växter, 
  derefter 
  vidtog 
  en 
  lägre 
  strandvall 
  af 
  små 
  knytnäfstora 
  

   kalkstenar, 
  täckta 
  af 
  Caloplacee, 
  Lecanoree, 
  Biatora 
  rupestris, 
  

   Polyblastiae, 
  Verrucarise, 
  Collemaceer, 
  Lecidea 
  och 
  Rhizocarpon- 
  

   arter 
  ni. 
  fl. 
  Mellanrummen 
  mellan 
  stenarne 
  voro 
  fylda 
  af 
  en 
  

   skorpa 
  af 
  mossa 
  och 
  lafvar, 
  Caloplacae, 
  Rinodina 
  turfacea, 
  Le- 
  

   canorse 
  (tartarea, 
  subfusca, 
  verrucosa, 
  castanea), 
  Pertusaria?, 
  

   Toninise 
  (cumulata, 
  syncomista), 
  Bilimbite, 
  Biatorae 
  (vernalis, 
  

   fusca, 
  Berengeriana), 
  Lecidese, 
  Lopadium 
  pezizoideum, 
  Blastenia 
  

   leucorrhoea, 
  Dermatocarpon 
  cinereum, 
  Polyblastiä), 
  Leptogium 
  

   spongiosum, 
  Leciophysma 
  finmarkicum 
  med 
  ringa 
  inblandning 
  

   af 
  Cladoniae 
  (mest 
  fyllokladier), 
  Stereocaulon 
  tomentosum, 
  

   Cetrarire, 
  Parmelia 
  saxatilis, 
  Solorina 
  saccata, 
  Peltigera 
  canina. 
  

   Något 
  längre 
  öster 
  ut 
  träffades 
  en 
  brant, 
  30 
  fot 
  hög 
  skiffer- 
  

   kulle, 
  starkt 
  vittrad 
  och 
  i 
  följd 
  deraf 
  delvis 
  utan 
  vegetation. 
  

   På 
  mindre 
  ytor 
  härstädes, 
  der 
  en 
  sammanhängande 
  skorpa 
  

   kunnat 
  bildas, 
  fans 
  en 
  blandning 
  af 
  fanerogama 
  växter, 
  mossor 
  

   och 
  lafvar, 
  Stereocaula, 
  Placodium 
  fulgens 
  * 
  bracteatum, 
  Leci- 
  

   deacei 
  m. 
  fl. 
  Ännu 
  längre 
  bort 
  besöktes 
  en 
  sumpig 
  strand, 
  

   rikt 
  bevuxen 
  med 
  fanerogama 
  växter 
  och 
  mossor. 
  Jag 
  tror, 
  

   att 
  i 
  allmänhet 
  på 
  denna 
  strand 
  vegetationen 
  började 
  3 
  till 
  4 
  

   fot 
  öfver 
  vattnets 
  dåvarande 
  höjd. 
  

  

  Innanför 
  denna 
  strand 
  höjde 
  sig 
  landet 
  långsamt, 
  och 
  man 
  

   kom 
  småningom 
  in 
  på 
  en 
  tundra 
  af 
  den 
  mest 
  ödsliga 
  beskaffen- 
  

   het. 
  Marken 
  var 
  sprucken 
  i 
  sexsidiga 
  rutor 
  med 
  höjd 
  midt 
  

   och 
  lägre 
  periferi 
  utan 
  spår 
  till 
  vegetation 
  utom 
  i 
  sprickorna 
  

   mellan 
  rutorna, 
  i 
  hvilka 
  man 
  kunde 
  upptäcka 
  en 
  krustalaf 
  eller 
  

   kanske 
  en 
  Thamnolia, 
  Cladoniacé 
  eller 
  Cetraria 
  jämte 
  de 
  få 
  

   Salix-, 
  Dryas- 
  eller 
  Saxifraga-arter, 
  hvilka 
  här 
  kunde 
  finna 
  sitt 
  

   uppehälle. 
  Marken 
  gick 
  i 
  vågor, 
  och 
  blott 
  på 
  de 
  lägre 
  belägna 
  

   partierna 
  sågs 
  grönska. 
  En 
  uttorkad 
  bäck, 
  hvars 
  stränder 
  

   delvis 
  utgjordes 
  af 
  hårda 
  grästufvor, 
  visade 
  en 
  yppigare 
  laf- 
  

   vegetation 
  med 
  ungefär 
  samma 
  karakter 
  som 
  på 
  stranden. 
  

   Här 
  och 
  der 
  lågo 
  spridda 
  renhorn 
  och 
  ben, 
  vanligtvis 
  rikt 
  

   öfvervuxna 
  med 
  Xanthoria 
  lychnea, 
  Caloplacae 
  (cerina, 
  vitel- 
  

   lina), 
  Lecanora 
  Hageni, 
  Lecideaceer, 
  Collemaceer 
  o. 
  s. 
  v. 
  Drif- 
  

   ved 
  sågs 
  sparsamt 
  och 
  hade 
  nästan 
  samma 
  betäckning 
  som 
  

   benen. 
  

  

  