﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  201 
  

  

  bredt 
  strandbälte 
  samt 
  djupa 
  vikar 
  här 
  och 
  der 
  inåt 
  landet, 
  

   visade 
  sanden 
  blottad, 
  utan 
  spår 
  till 
  växtlighet. 
  Der 
  ön 
  höjer 
  

   sig 
  något 
  litet 
  blir 
  marken 
  klädd 
  med 
  en 
  svart 
  och 
  hvitbrokig 
  

   skorpa 
  af 
  mossa 
  och 
  lafvar; 
  spridda 
  deruti 
  stå 
  på 
  långa 
  mellan- 
  

   rum 
  små 
  grästufvor. 
  Denna 
  skorpa 
  frambringar 
  blott 
  sällan 
  

   ett 
  lafapothecium. 
  Här 
  träffas 
  Lecanoraa 
  (tartarea 
  och 
  castanea), 
  

   Biatoree 
  (cuprea, 
  fusca, 
  tornoénsis), 
  Lecidese, 
  Lopadium 
  pezizoi- 
  

   deum, 
  Bacidia 
  atrosanguinea, 
  Solorina 
  crocea, 
  Stereocaula 
  r 
  

   Cladonia-fyllokladier, 
  Alectoria 
  jubata, 
  Parmelia 
  saxatilis 
  m. 
  fl. 
  

   Först 
  längre 
  upp 
  på 
  ön 
  och 
  egentligen 
  blott 
  kring 
  de 
  talrika 
  

   små 
  sötvattensamlingarnas 
  träskiga 
  stränder 
  samt 
  i 
  diken 
  och 
  

   kärr 
  var 
  marken 
  grön, 
  och 
  här 
  funnos 
  temligen 
  yppiga 
  större 
  

   lafarter, 
  Nephroma 
  arcticum, 
  Peltigerse, 
  Cetraria 
  hiascens. 
  Drif- 
  

   ved 
  fans 
  i 
  riklig 
  mängd, 
  temligen 
  frisk 
  på 
  stranden 
  och 
  mera 
  

   rutten 
  högre 
  upp. 
  Den 
  var 
  enformigt 
  men 
  rikt 
  bevuxen 
  med 
  

   Caloplacre, 
  Lecanora 
  varia, 
  Lecidere, 
  Buellia 
  myriocarpa, 
  Pertu- 
  

   saria 
  oculata, 
  Cladonife, 
  ofta 
  nog 
  särdeles 
  yppiga. 
  Den 
  närmast 
  

   drifvedsstocken 
  liggande 
  möss- 
  och 
  lafskorpan 
  var 
  ovanligt 
  rik 
  

   på 
  utvecklade 
  lafvar. 
  

  

  Hvitöns 
  lafflora 
  är 
  särdeles 
  reducerad, 
  ej 
  blott 
  med 
  af- 
  

   seende 
  på 
  artantalet, 
  utan 
  äfven 
  med 
  afseende 
  på 
  individernas 
  

   utveckling, 
  beroende 
  på 
  bristande 
  skydd, 
  ogynsam 
  grund, 
  från- 
  

   varo 
  af 
  sten 
  m. 
  fl. 
  orsaker. 
  Usneacei 
  funnos 
  helt 
  sparsamt,. 
  

   Cladoniacei 
  talrikare, 
  men 
  sällan 
  i 
  väl 
  utvecklade 
  individer; 
  

   bland 
  Parmeliacei 
  tycktes 
  blott 
  Cetraria 
  hiascens 
  i 
  kärren 
  

   trifvas 
  väl. 
  Sclerolichenes 
  sågos 
  ej, 
  ej 
  heller 
  kunde 
  någon 
  

   Calicié 
  upptäckas 
  på 
  den 
  murkna 
  drifveden. 
  De 
  högre 
  växterna 
  

   representerades 
  af 
  små 
  och 
  förkrympta 
  gräs, 
  halfgräs, 
  Saxi- 
  

   fraga-arter, 
  de 
  flesta 
  höjande 
  sig 
  blott 
  få 
  linier 
  öfver 
  sanden 
  T 
  

   högst 
  få 
  individer 
  nådde 
  en 
  höjd 
  af 
  en 
  fot. 
  Ingen 
  pilart 
  an- 
  

   träffades. 
  

  

  4. 
  Jalmal 
  (norra 
  kusten 
  vid 
  Malygin-sundet 
  72° 
  52' 
  N. 
  Lat. 
  och 
  70° 
  10' 
  O. 
  

   Long. 
  Gr.) 
  besöktes 
  den 
  4 
  augusti. 
  Uppehåll 
  2 
  timmar. 
  

  

  Här 
  gjordes 
  blott 
  en 
  flyktig 
  undersökning 
  på 
  en 
  strand- 
  

   vall 
  af 
  lera, 
  som 
  från 
  30 
  fot 
  stupade 
  brant 
  ned 
  i 
  hafvet, 
  samt 
  

   på 
  den 
  innanför 
  liggande, 
  rikt 
  bevattnade 
  och 
  med 
  gräs 
  tem- 
  

   ligen 
  tätt 
  bevuxna 
  tundran. 
  Äfven 
  här 
  saknades 
  sten 
  helt 
  

   och 
  hållet. 
  Lafvegetationen 
  föreföll 
  lik 
  den 
  på 
  Hvitön, 
  men 
  

   ojämförligt 
  yppigare. 
  Cladonior 
  funnos 
  här 
  i 
  mängd, 
  rikt 
  ut- 
  

   vecklade, 
  men 
  sällan 
  i 
  frukt; 
  Parmeliaceerna 
  äfvenledes 
  frodiga 
  

   och 
  med 
  flere 
  arter 
  än 
  på 
  ön. 
  Slutligen 
  förekom 
  här 
  ehuru 
  

   sparsamt 
  Alectoria 
  ochroleuca. 
  

  

  