﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  207 
  

  

  brant 
  ned 
  i 
  hafvet 
  från 
  en 
  höjd 
  af 
  250 
  fot 
  och. 
  är 
  åt 
  sydvest 
  

   utdragen 
  i 
  tvänne 
  långa 
  smala 
  landtungor. 
  Bergarten 
  är 
  

   sandsten 
  och 
  kalkskiffer 
  troligen 
  tillhörande 
  juraformationen. 
  

  

  Den 
  lilla 
  del 
  af 
  branten, 
  som 
  jag 
  hade 
  tillfälle 
  att 
  under- 
  

   söka, 
  saknade 
  all 
  vegetation 
  ; 
  ej 
  en 
  enda 
  laf 
  kunde 
  upptäckas 
  

   på 
  den 
  nakna 
  lodräta 
  väggen. 
  Bättre 
  resultat 
  gaf 
  granskningen 
  

   af 
  den 
  mot 
  vester 
  och 
  sydvest 
  temligen 
  skarpt 
  sluttande 
  

   backen. 
  Här 
  växte 
  en 
  yppig 
  flora 
  af 
  fanerogamer, 
  mossor 
  och 
  

   lafvar 
  om 
  hvarandra, 
  gödda 
  af 
  de 
  på 
  ön 
  i 
  tusental 
  häckande 
  

   alkorna. 
  Här 
  växte 
  Alectorire 
  (nigricans, 
  jubata, 
  ochroleuca, 
  

   divergens), 
  Stereocaulon 
  tomentosum, 
  Cladonia?, 
  Cetrariaa 
  (ni- 
  

   valis, 
  aculeata 
  m. 
  fl.), 
  Xanthoria 
  lychnea, 
  Solorina 
  saccata, 
  

   Peltigera 
  venosa, 
  Nephroma 
  sp., 
  Leptogium 
  spongiosum 
  samt 
  

   af 
  krustalafvar 
  enformigt 
  men 
  yppigt 
  af 
  Rinodinre 
  (turfacea, 
  

   mniaraea), 
  Caloplacre, 
  Lecanorre, 
  Polyblastia3. 
  På 
  denna 
  slutt- 
  

   ning 
  lågo 
  spridda 
  stora 
  skifferstycken 
  täckta 
  af 
  Caloplaca^ 
  

   (elegans, 
  vitellina), 
  Lecanoraa 
  (Hageni, 
  calcarea, 
  gibbosa, 
  circi- 
  

   nata?), 
  Buellia 
  albo-atra, 
  Verrucariacei 
  och 
  andra. 
  

  

  Anmärkningsvärdt 
  är, 
  att 
  vegetationen 
  på 
  den 
  af 
  mig 
  helt 
  

   flyktigt 
  undersökta 
  landtungan 
  började 
  så 
  lågt 
  som 
  kanske 
  

   blott 
  en 
  fot 
  öfver 
  hafsytan, 
  der 
  en 
  sammanhängande 
  skorpa 
  

   af 
  mossa 
  och 
  laf 
  var 
  bildad, 
  rik 
  på 
  yppiga 
  former, 
  Toninia 
  

   cumulata, 
  Buellia 
  insignis, 
  Polyblastia 
  bryophila, 
  Stereocaula 
  

   m. 
  fl. 
  Här 
  lågo 
  större 
  drifvedsstockar 
  med 
  den 
  vanliga 
  be- 
  

   klädnaden 
  : 
  Lecanora 
  varia, 
  Caloplacse 
  (vitellina, 
  pyracea, 
  ce- 
  

   rina), 
  Rinodina 
  exigua, 
  Buellia 
  myriocarpa, 
  Lecideas. 
  

  

  Hvilken 
  familj 
  här 
  är 
  rikast 
  representerad 
  har 
  jag 
  svårt 
  

   att 
  afgöra. 
  Kanske 
  komma 
  Lecanoracei 
  först, 
  men 
  närmast 
  

   dessa 
  och 
  kanske 
  täckande 
  lika 
  stor 
  yta 
  Usneacei, 
  Parmeliacei, 
  

   Cladoniacei; 
  fåtaligare 
  äro 
  Lecideacei, 
  Verrucariacei. 
  Af 
  Um- 
  

   bilicariacei 
  antecknades 
  ingen, 
  af 
  Sclerolichenes 
  blott 
  Gyalecta 
  

   foveolaris. 
  

  

  11. 
  Kap 
  Jakan 
  (tvänne 
  punkter 
  något 
  öster 
  om 
  sjelfva 
  udden, 
  den 
  ena 
  

   69° 
  22' 
  N. 
  Lat, 
  och 
  177° 
  20' 
  O. 
  Long. 
  Gr., 
  den 
  andra 
  69° 
  22' 
  N. 
  Lat. 
  och 
  

   178° 
  0' 
  O. 
  Long. 
  Gr.) 
  besöktes 
  den 
  8 
  och 
  9 
  september. 
  Uppehåll 
  samman- 
  

   lagdt 
  6 
  timmar. 
  

  

  På 
  första 
  stället 
  hann 
  jag 
  blott 
  flyktigt 
  besöka 
  en 
  liten 
  

   brant 
  på 
  30 
  fot, 
  hvilken 
  utgjordes 
  af 
  flintblock 
  rikt 
  öfvervuxna 
  

   af 
  Rhizocarpa 
  (geographicum 
  och 
  grande), 
  Sporostatia 
  testu- 
  

   dinea, 
  Parmelire 
  (stygia, 
  lanata, 
  alpicola), 
  Gyrophorre 
  (reticu- 
  

   lata 
  ymnigast), 
  Lecidese 
  och 
  andra. 
  

  

  