﻿'208 
  ALMQVIST, 
  L 
  I 
  C 
  H 
  EKOLOGISK 
  A 
  IAKTTAGELSE!:. 
  

  

  På 
  det 
  senare 
  stället 
  utgjordes 
  stranden 
  af 
  sand. 
  Här 
  

   började 
  vegetationen 
  ungefär 
  10 
  fot 
  öfver 
  dåvarande 
  vatten- 
  

   ståndet 
  på 
  en 
  liten 
  grusvall, 
  som 
  gick 
  parallelt 
  med 
  stranden. 
  

   Denna 
  var 
  täckt 
  af 
  en 
  sammanhängande 
  skorpa 
  af 
  mossa 
  och 
  

   laf: 
  Cladonise 
  (illa 
  utvecklade), 
  Rinodina 
  turfacea, 
  Lecanorae, 
  

   Lopadium 
  pezizoideum, 
  Caloplaca3 
  m. 
  fl. 
  Der 
  innanför 
  vidtog 
  

   en 
  tundra, 
  hvilande 
  på 
  lerblandad 
  sand, 
  än 
  bevuxen 
  med 
  gräs 
  

   utan 
  inblandning 
  af 
  laf, 
  än 
  på 
  mera 
  höga 
  delar 
  sprucken 
  i 
  

   sexkantiga 
  rutor 
  och 
  nästan 
  blottad 
  på 
  växter 
  utom 
  på 
  de 
  

   småstenar 
  af 
  kalkhaltig 
  kiselskiffer 
  eller 
  kloritskiffer, 
  på 
  hvilka 
  

   funnos 
  Lecidese 
  (crustulata, 
  macrocarpa, 
  Dicksoni), 
  Lecanora 
  

   lacustris, 
  Rhizocarpa. 
  På 
  större 
  stenar 
  tillkommo 
  Gyrophorse 
  

   {erosa, 
  hyperborea). 
  Inpå 
  gräsmarken 
  träffades 
  några 
  stora 
  

   tufvor 
  med 
  gångar 
  in 
  i 
  jorden, 
  troligen 
  räf 
  kulor; 
  på 
  dessa 
  

   växte 
  ymnigt 
  Lecanora 
  tartarea, 
  Biatora 
  tornoénsis 
  samt 
  i 
  

   gångarne 
  vacker 
  Coniocybe 
  furfuracea. 
  

  

  Något 
  längre 
  åt 
  öster 
  stupade 
  tundran 
  från 
  en 
  höjd 
  af 
  

   30 
  — 
  50 
  fot 
  brant 
  i 
  hafvet, 
  blottande 
  lager 
  af 
  kloritskiffer 
  samt 
  

   lerblandad 
  kalk 
  och 
  flinta, 
  alla 
  tydligen 
  stadda 
  i 
  hastig 
  vitt- 
  

   ring. 
  I 
  dessa 
  branter 
  fans 
  en 
  lafvegetation, 
  ehuru 
  knapp 
  och 
  

   inskränkt 
  till 
  de 
  hårdare 
  bergarterna, 
  i 
  undangömda 
  vinklar 
  

   och 
  vrår: 
  Caloplaca? 
  (elegans 
  m. 
  fl.), 
  Lecanorse 
  (cinerea, 
  gibbosa, 
  

   Hageni), 
  en 
  och 
  annan 
  Verrucariacé 
  m. 
  fl. 
  

  

  Jag 
  föreställer 
  mig, 
  att 
  på 
  dessa 
  ställen 
  Lecideacei 
  i 
  indi- 
  

   vidrikedom 
  öfverträffar 
  alla 
  andra 
  familjer. 
  Kanske 
  täfla 
  med 
  

   dessa 
  Lecanoracei, 
  Cladoniacei. 
  Först 
  senare 
  komma 
  Usneacei, 
  

   Parmeliacei, 
  Umbilicariacei 
  samt 
  Verrucariacei. 
  På 
  senare 
  

   stället 
  visade 
  vegetationen 
  i 
  sin 
  helhet 
  stor 
  likhet 
  med 
  den, 
  

   med 
  hvilken 
  vi 
  senare 
  fingo 
  göra 
  närmare 
  bekantskap 
  på 
  

   Tschuktsch-halfön. 
  

  

  12. 
  Rirkajpia 
  (Nordkap, 
  68° 
  55' 
  K 
  Lat. 
  och 
  170° 
  25' 
  V. 
  Long. 
  Gr.) 
  besöktes 
  

   den 
  12 
  och 
  13 
  september. 
  Uppehåll 
  6 
  timmar. 
  

  

  Udden 
  bildad 
  af 
  ett 
  300 
  fot 
  högt 
  berg, 
  som 
  stupar 
  brant 
  

   i 
  hafvet 
  mot 
  norr, 
  men 
  mot 
  söder 
  utgöres 
  af 
  en 
  starkt 
  slut- 
  

   tande 
  ur 
  af 
  stora, 
  skarpkantade 
  block 
  af 
  plutonisk 
  bergart 
  lika 
  

   dem 
  på 
  Dicksons 
  ö. 
  Dessa 
  block 
  ägde 
  den 
  yppigaste 
  lafflora 
  

   vi 
  sett 
  i 
  Sibirien; 
  ej 
  ens 
  Dicksons 
  ö 
  kan 
  uthärda 
  en 
  jämförelse. 
  

   Här 
  förekommo 
  yppigt 
  utvecklade 
  bland 
  annat: 
  Parmelia) 
  

   (stygia, 
  centrifuga, 
  saxatilis, 
  physodes, 
  alpicola, 
  lanata), 
  Cetrarise 
  

   (fahlunensis, 
  glauca), 
  Gyrophoraa 
  (erosa, 
  hyperborea), 
  Lecanorse 
  

   (sordida, 
  straminea, 
  atro-sulphurea, 
  cinerea, 
  badia, 
  atra), 
  Acaro- 
  

   sporaä 
  (fuscata, 
  molybdina, 
  chlorophana), 
  Sporostatia 
  testudinea, 
  

  

  