﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  209 
  

  

  Lecidese 
  (armeniaca, 
  Dicksoni, 
  fusco-atra 
  m. 
  fl.), 
  Rhizocarpa 
  

   (geographicum, 
  grande), 
  en 
  Calicié. 
  Högsta 
  toppen 
  kläddes 
  af 
  

   Ramalina 
  pollinaria, 
  Gyrophora 
  reticulata 
  samt 
  Xanthoria 
  

   lychnea. 
  Mellan 
  stenblocken 
  funnos 
  särdeles 
  yppiga 
  Cladonise 
  

   (rangiferina, 
  coccifera, 
  deformis, 
  pyxidata, 
  gracilis, 
  bellidi- 
  

   flora), 
  Dactylina 
  arctica, 
  Thamnolia 
  vermicularis, 
  Cetraria 
  ni- 
  

   valis, 
  Sphserophorus 
  coralloides, 
  Alectoria 
  jubata. 
  Af 
  en 
  till- 
  

   fällighet 
  blef 
  ej 
  sjelfva 
  branten 
  åt 
  norr 
  undersökt. 
  

  

  Stora 
  hvalrefben, 
  nedslagna 
  i 
  marken, 
  träffades 
  ymnigt; 
  

   på 
  sådana 
  trifdes 
  Lecanora 
  straminea, 
  Acarospora 
  molybdina, 
  

   Xanthoria 
  lychnea 
  och 
  Physcia 
  csesia; 
  mindre 
  talrikt 
  funnos 
  

   Lecideacei. 
  Björnskallar 
  och 
  mindre 
  ben 
  voro 
  täckta 
  af 
  Calo- 
  

   placae 
  (cerina, 
  vitellina, 
  elegans), 
  Lecanorse 
  (subfusca, 
  Hageni), 
  

   Physcise, 
  Xanthoria 
  lychnea 
  jämte 
  Lecideaceer. 
  

  

  Tundran 
  nedanför 
  udden 
  påminner 
  både 
  med 
  afseende 
  på 
  

   fanerogam- 
  och 
  laffloran 
  lifligt 
  om 
  den 
  på 
  Tschuktsch-halfön 
  ; 
  

   den 
  var 
  till 
  stor 
  del 
  täckt 
  med 
  gräs. 
  På 
  tufvor, 
  på 
  gamla 
  

   jordboningar 
  o. 
  s. 
  v. 
  fans 
  ej 
  obetydligt 
  med 
  lafvar: 
  Lecanoree 
  

   (tartarea, 
  hypnorum, 
  castanea), 
  Pertusarise 
  (coriacea, 
  oculata), 
  

   Biatora 
  tornoensis, 
  Psora 
  atro-rufa, 
  Rinodina 
  turfacea, 
  Lecidea 
  

   sanguinaria, 
  Buellise 
  (pulchella, 
  parasema), 
  Lopadium 
  pezizoi- 
  

   deum, 
  Dermatocarpon 
  cinereum, 
  mera 
  sparsamt 
  stora 
  lafvar: 
  

   Cladonise, 
  Stereocaula, 
  Solorina 
  crocea, 
  Peltigerse. 
  

  

  Två 
  eng. 
  mil 
  söder 
  om 
  udden 
  besöktes 
  en 
  snöhöljd 
  sten- 
  

   backe, 
  hvarest 
  Alectoria 
  ochroleuca, 
  Lecidese 
  (armeniaca, 
  agleea, 
  

   Dicksoni), 
  Gyrophorse 
  (arctica, 
  proboscidea), 
  förekomma 
  särde- 
  

   les 
  ymnigt. 
  

  

  Här 
  äro 
  kanske 
  förherskande 
  Parmeliacei, 
  Lecideacei 
  samt 
  

   Lecanoracei; 
  i 
  andra 
  rummet 
  komma 
  Usneacei, 
  Cladoniacei, 
  

   Umbilicariacei. 
  Ofriga 
  familjer 
  stå 
  långt 
  efter. 
  Af 
  Collemacei 
  

   och 
  Sclerolichenes 
  iakttogs 
  ingen 
  art, 
  af 
  Verrucariacei 
  blott 
  en, 
  

   af 
  Caliciei 
  två. 
  

  

  13. 
  Vinterqvarteret 
  vid 
  Pitlekaj 
  (67° 
  T 
  N. 
  Lat. 
  och 
  173° 
  24' 
  V. 
  Long. 
  

   Gr.). 
  Uppehåll 
  från 
  den 
  28 
  september 
  1878 
  till 
  den 
  18 
  juli 
  1879. 
  

  

  Landskapet 
  vid 
  Pitlekaj 
  är 
  enformigt 
  och 
  ödsligt; 
  en 
  föga 
  

   kuperad 
  tundraslätt 
  utbreder 
  sig 
  framför 
  oss, 
  begränsad 
  i 
  

   vester 
  af 
  den 
  närliggande 
  Jinretlens 
  udde 
  och 
  en 
  strax 
  söder 
  

   derom 
  belägen 
  300 
  fot 
  hög 
  kulle, 
  i 
  söder 
  af 
  ett 
  20 
  eng. 
  mil 
  

   aflägset, 
  600 
  fot 
  högt 
  berg, 
  i 
  sydost 
  af 
  en 
  rad 
  högre 
  fjäll 
  långt 
  

   i 
  fjerran 
  eller 
  af 
  mera 
  närbelägna 
  kullar. 
  Under 
  klara 
  dagar 
  

   kan 
  man 
  i 
  öster 
  se 
  några 
  högre 
  toppar 
  strax 
  söder 
  om 
  det 
  

   30 
  eng. 
  mil 
  aflägsna 
  Enurmi 
  (Sertse-kamen). 
  På 
  sjelfva 
  stran- 
  

  

  14 
  

  

  