﻿212 
  ALMQVIST, 
  LICHEK0L0G1SKA 
  I 
  AKTTAG 
  EL 
  SER. 
  

  

  af 
  juni 
  snöhöljd, 
  men 
  man 
  kunde 
  dock 
  iakttaga, 
  att 
  mattans 
  

   sammansättning 
  var 
  alldeles 
  den 
  samma, 
  der 
  vi 
  då 
  foro 
  fram, 
  

   som 
  vi 
  två 
  veckor 
  senare 
  fingo 
  tillfälle 
  att 
  närmare 
  studera 
  

   snöfri 
  i 
  närheten 
  af 
  vinterqvarteret. 
  Man 
  träffar 
  här 
  smärre 
  

   fläckar, 
  der 
  gräset 
  står 
  tätt 
  och 
  bildar 
  en 
  alldeles 
  jämn 
  matta, 
  

   i 
  h 
  vilken 
  man 
  blott 
  finner 
  litet 
  mossa 
  och 
  möjligen 
  Tham- 
  

   nolia 
  vermicularis. 
  På 
  mera 
  sumpiga 
  ställen 
  tillkommer 
  ej 
  

   obetydligt 
  med 
  mossa, 
  och 
  här 
  träffas 
  sparsamt 
  Nephroma 
  

   arcticum, 
  Peltigerse 
  (aphtosa, 
  malacea, 
  canina, 
  polydactyla), 
  

   Siphula 
  ceratites?, 
  Cetrarise 
  (islandica 
  och 
  cucullata). 
  Men 
  

   öfvervägande 
  största 
  ytan 
  af 
  tundran 
  inuti 
  landet 
  intages 
  af 
  

   <ett 
  slags 
  tufmark. 
  De 
  små, 
  knapt 
  fotshöga 
  tufvorna 
  bildas 
  af 
  

   Eriophorum 
  vaginatum; 
  de 
  stå 
  ganska 
  tätt, 
  och 
  mellan 
  dem 
  

   finnas 
  ymnigt 
  Rubus 
  chamaemorus, 
  Ledum 
  palustre, 
  Vaccinium 
  

   vitis 
  idsea, 
  Empetrum 
  nigrum 
  m. 
  fl. 
  Det 
  är 
  troligt, 
  att 
  marken 
  

   i 
  sin 
  helhet 
  på 
  sensommarn 
  skall 
  se 
  temligen 
  grön 
  ut, 
  men 
  

   att 
  hvita 
  partier 
  här 
  och 
  der 
  skola 
  skina 
  igenom 
  l 
  . 
  Tufvorna 
  

   äro 
  nämligen 
  till 
  stor 
  del 
  utdöda 
  och 
  täckta 
  af 
  en 
  lafkrusta 
  

   af 
  Lecanora 
  tartarea, 
  Pertusaria 
  oculata, 
  Lecidea 
  sanguinaria 
  

   och 
  tornoensis, 
  Normandina 
  viridis. 
  I 
  kanten 
  af 
  tufvorna 
  

   eller 
  mellan 
  dem 
  finner 
  man 
  Cladonise 
  (rangiferina, 
  uncialis, 
  

   deformis, 
  coccifera, 
  bellidiflora), 
  Thamnolia 
  vermicularis, 
  Dacty- 
  

   lina 
  arctica, 
  Sphserophorus 
  coralloides, 
  Cetraria 
  cucullata 
  och 
  

   nivalis. 
  

  

  På 
  toppen 
  af 
  små 
  kullar, 
  åsar, 
  lagun- 
  och 
  flodstränder 
  

   finner 
  man 
  denna 
  vegetation 
  afbruten 
  af 
  en 
  annan. 
  Här 
  täcker 
  

   ej 
  tjock 
  torf 
  marken, 
  utan 
  blott 
  en 
  tunn 
  skorpa, 
  i 
  hvilken 
  man 
  

   af 
  blomväxter 
  finner 
  en 
  och 
  annan 
  Dryas 
  eller 
  Andromeda 
  

   tetragona, 
  men 
  mest 
  små 
  krypande 
  Salices 
  och 
  Diapensia 
  

   lapponica, 
  båda 
  till 
  stor 
  del 
  döda. 
  Dessutom 
  finnes 
  här 
  mossa, 
  

   men 
  förherskande 
  äro 
  lafvar. 
  Ymnigast 
  Lecanora 
  tartarea 
  och 
  

   Pertusarise 
  (obducens, 
  oculata, 
  dactylina, 
  panyrga, 
  bryontha, 
  

   glomerata), 
  Lopadium 
  pezizoideum; 
  efter 
  dessa 
  Alectoria 
  nigri- 
  

   cans 
  och 
  jubata, 
  Thamnolia 
  vermicularis, 
  Parmelia 
  saxatilis 
  

   och 
  physodes. 
  Mindre 
  ymnigt 
  träffas 
  Lecidea 
  tornoensis 
  och 
  

   olseocroma, 
  Buellia 
  parasema 
  och 
  pulchella, 
  Rinodina 
  turfacea, 
  

   Cladonia 
  pyxidata 
  och 
  coccifera, 
  Cetraria 
  nivalis 
  och 
  cucullata, 
  

   Solorina 
  crocea, 
  Psora 
  demissa, 
  Sphrerophorus 
  coralloides, 
  

   Toninia 
  syncomista, 
  Microglena 
  sphinctrinoides; 
  på 
  Diapensia 
  

   träffas 
  särdeles 
  ymnigt 
  Lecidea 
  diapensise, 
  Lecanora 
  castanea, 
  

   Caloplaca 
  ferruginea 
  och 
  cerina. 
  Här 
  och 
  der 
  förekomma 
  i 
  

   denna 
  skorpa 
  små 
  tumsstora 
  stenar 
  bevuxna 
  med 
  Rhizocarpa, 
  

  

  1 
  Jämför 
  F, 
  B. 
  Kjellman, 
  Om 
  växtligheten 
  på 
  Sibiriens 
  nordkust. 
  

  

  