﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  213 
  

  

  Lecanorse 
  (varia, 
  badia, 
  cinerea, 
  lacustris), 
  Caloplaca 
  vitellina, 
  

   Acarospora 
  fuscata, 
  Lecidese, 
  samt 
  på 
  något 
  enda 
  ställe 
  Gyro- 
  

   phora 
  proboscidea 
  och 
  Alectoria 
  jubata. 
  Ej 
  så 
  sällan 
  träffas 
  

   i 
  denna 
  skorpa 
  smärre 
  fläckar, 
  der 
  naken 
  grusbotten 
  träder 
  i 
  

   dagen. 
  Som 
  sagdt, 
  denna 
  lafmark 
  träffas 
  här 
  och 
  der 
  på 
  

   tundran. 
  Bäst 
  har 
  jag 
  studerat 
  den 
  söder 
  ut, 
  då 
  i 
  midten 
  af 
  

   juni 
  sådan 
  mark 
  var 
  den 
  enda 
  fullkomligt 
  snöfria. 
  

  

  Jinretlens 
  udde 
  3 
  eng. 
  mil 
  vester 
  om 
  Pitlekaj 
  är 
  200 
  fot 
  

   hög. 
  Tundran 
  höjer 
  sig 
  småningom 
  söder 
  ifrån 
  ganska 
  lång- 
  

   samt 
  till 
  denna 
  höjd, 
  sänker 
  sig 
  sedan 
  något 
  mot 
  hafvet, 
  för 
  

   att 
  från 
  100 
  fot 
  stupa 
  brant 
  i 
  detsamma. 
  Hela 
  branten 
  torde 
  

   utgöra 
  något 
  mer 
  än 
  1 
  eng. 
  mil 
  i 
  längd 
  och 
  består 
  af 
  granit. 
  

   Den 
  bildar 
  en 
  mängd 
  utsprång, 
  klyftor, 
  grottlika 
  bildningar 
  

   samt 
  enstaka 
  stående 
  pelare, 
  och 
  vid 
  foten 
  finnas 
  stora 
  ned- 
  

   fallna 
  block. 
  Hela 
  denna 
  stora 
  yta 
  är 
  så 
  godt 
  som 
  alldeles 
  

   naken. 
  Jag 
  har 
  oaktadt 
  träget 
  sökande 
  blott 
  i 
  en 
  och 
  annan 
  

   liten 
  remna 
  eller 
  annan 
  skyddad 
  plats 
  kunnat 
  upptäcka 
  några 
  

   få 
  qvadrattum 
  täckta 
  af 
  laf 
  (en 
  eller 
  två 
  Verrucariaceer 
  och 
  ett 
  

   par 
  ännu 
  obestämda 
  former). 
  I 
  en 
  enda 
  mindre 
  klyfta 
  har 
  

   påträffats 
  god 
  lafvegetation 
  ; 
  denna 
  låg 
  ej 
  öppen 
  för 
  nordan- 
  

   vindarne 
  liksom 
  de 
  öfriga, 
  utan 
  vette 
  mot 
  sydvest. 
  Här 
  växte 
  

   på 
  väggarne: 
  Rhizocarpon 
  geographicum 
  och 
  grande, 
  Xanthoria 
  

   lychnea, 
  Acarospora 
  molybdina 
  och 
  fuscata, 
  Lecanora 
  straminea 
  

   och 
  atro-sulphurea, 
  Caloplaca 
  pyracea 
  samt 
  sparsamt 
  Pyrenop- 
  

   sis 
  granatina, 
  Physcia 
  balanina, 
  Lecania 
  aipospila, 
  Verrucaria 
  

   sp., 
  Ramalina 
  sp. 
  Alla 
  dessa 
  gingo 
  ned 
  till 
  blott 
  ett 
  par 
  fot 
  

   öfver 
  vattnets 
  yta. 
  På 
  en 
  skyddad 
  afsats 
  växte 
  Lecidea 
  ne- 
  

   glecta 
  och 
  Stereocaulon 
  evolutum. 
  Dessutom 
  hafva 
  ett 
  par 
  

   större 
  stenblock 
  anträffats, 
  rikt 
  klädda 
  isynnerhet 
  på 
  södra 
  

   sidan 
  af 
  Physcia 
  balanina, 
  Acarospora 
  molybdina, 
  Lecanora 
  

   straminea 
  och 
  varia, 
  Rhizocarpon 
  grande; 
  men 
  dessa 
  lågo 
  alla 
  

   på 
  ställen, 
  der 
  den 
  tvära 
  branten 
  dragit 
  sig 
  något 
  från 
  sjelfva 
  

   stranden 
  och 
  voro 
  i 
  början 
  af 
  juli 
  snöfria. 
  Hela 
  branten 
  var 
  

   under 
  vintern 
  tjockt 
  täckt 
  med 
  snö, 
  närmare 
  vattnet 
  af 
  upp- 
  

   skjuten 
  is, 
  och 
  ännu 
  i 
  midten 
  af 
  juli 
  voro 
  klyftor 
  och 
  grottor 
  

   långt 
  ifrån 
  bara. 
  

  

  Tundran 
  uppe 
  på 
  sjelfva 
  udden 
  är 
  alldeles 
  lik 
  ofvan 
  skil- 
  

   drade 
  tufmark, 
  utom 
  det 
  att 
  den 
  är 
  öfversållad 
  af 
  stenar. 
  

   Närmare 
  krönet 
  af 
  branten 
  träffas 
  större 
  tufvor, 
  vallar 
  och 
  

   andra 
  smärre 
  upphöjningar, 
  täckta 
  af 
  en 
  tjock 
  torf, 
  på 
  hvilken 
  

   man 
  finner 
  en 
  yppig 
  lafvegetation 
  mest 
  af 
  Caloplaca?, 
  Rinodina 
  

   turfacea, 
  Lecanora 
  tartarea 
  och 
  hypnorum, 
  Pannaria 
  brunnea, 
  

   Spheerophorus 
  coralloides; 
  men 
  här 
  träffas 
  äfven 
  Pertusarise 
  

  

  