﻿214 
  ALMQVIST, 
  LICHENOLOGISKA 
  IAKTTAGELSES. 
  

  

  (bryontha, 
  oculata, 
  dactylina), 
  Lopadia 
  (pezizoideum, 
  fecundum, 
  

   fusco-luteum), 
  Biatora 
  tornoensis, 
  Arthroraphis 
  flavo-virescens, 
  

   Cladonise 
  (coccifera 
  m. 
  fl.), 
  Peltigera 
  malacea, 
  Blastenia 
  leucor- 
  

   rhoea, 
  Dermatocarpon 
  cinereum 
  samt 
  i 
  en 
  djup 
  håla 
  Coniocybe 
  

   furfuracea. 
  

  

  Stenar, 
  några 
  manshöga, 
  de 
  flesta 
  blott 
  ett 
  par 
  fot 
  i 
  genom- 
  

   skärning, 
  ligga 
  som 
  nyss 
  nämndes 
  spridda 
  på 
  tundran; 
  deras 
  

   antal 
  tilltager 
  när 
  man 
  närmar 
  sig 
  krönet, 
  och 
  här 
  bilda 
  de 
  på 
  

   ett 
  par 
  ställen 
  rös. 
  I 
  dessa 
  kunna 
  träffas 
  dålig 
  Cladonia 
  rangi- 
  

   ferina 
  och 
  dylika 
  lafvar, 
  men 
  i 
  allmänhet 
  saknas 
  lafvar 
  mellan 
  

   stenarne. 
  På 
  dem 
  finner 
  man 
  deremot 
  en 
  rik 
  vegetation. 
  Ym- 
  

   nigt 
  växa 
  här 
  Parmelise 
  (saxatilis, 
  stygia, 
  physodes, 
  centrifuga, 
  

   alpicola, 
  lanata), 
  Lecanorse 
  (atro-sulphurea, 
  varia, 
  straminea), 
  

   Acarospora 
  molybdina, 
  Cetraria 
  fahlunensis, 
  Gyrophora 
  erosa, 
  

   Xanthoria 
  lychnea, 
  Physcia 
  csesia, 
  Rhizocarpa 
  (geographicum, 
  

   grande, 
  alpicolum), 
  mera 
  sällsynt 
  träffas 
  Parmelise 
  (olivacea 
  

   och 
  incurva), 
  Lecidese 
  (sanguinaria, 
  Dicksoni, 
  tenebrosa, 
  macro- 
  

   carpa 
  m. 
  fl.), 
  Lecanora 
  badia, 
  Pyrenopsis 
  granatina, 
  Hsemat- 
  

   omma 
  ventosum, 
  Aspicipa 
  cinereo-rufescens, 
  Caloplaca 
  elegans. 
  

  

  Utom 
  stenar 
  och 
  torfjord 
  finner 
  man 
  nära 
  krönet 
  ställen 
  

   uteslutande 
  bevuxna 
  med 
  svart 
  mossa, 
  på 
  hvilken 
  man 
  kan 
  

   finna 
  Rhexophiale 
  coronata, 
  Lopadium 
  pezizoideum; 
  på 
  mera 
  

   fuktiga 
  ställen 
  finner 
  man 
  deruti 
  Siphula 
  ceratites(?). 
  Slutligen 
  

   möter 
  man 
  vid 
  krönet 
  fläckar 
  af 
  bar 
  mark 
  samt 
  smärre 
  fläckar 
  

   med 
  lafvar, 
  liknande 
  det 
  förut 
  beskrifna 
  täcket 
  på 
  kullars 
  och 
  

   åsars 
  toppar. 
  

  

  Ett 
  stycke 
  vester 
  om 
  denna 
  udde 
  träffas 
  en 
  strandbrant, 
  

   bildad 
  af 
  kalksten. 
  Kalkklipporna 
  äro 
  föga 
  vittrade, 
  ungefär 
  

   20 
  fot 
  höga. 
  De 
  voro 
  till 
  stor 
  del 
  nakna, 
  delvis 
  täckta 
  af 
  

   Lecanora 
  Hageni, 
  Physcia 
  csesia, 
  stellaris 
  c. 
  fr., 
  Lecidese, 
  Calo- 
  

   placse 
  (pyracea 
  och 
  vitellina) 
  och 
  andra. 
  

  

  En 
  eng. 
  mil 
  sydvest 
  om 
  denna 
  udde 
  höjer 
  sig 
  tundran 
  

   småningom 
  till 
  en 
  kulle 
  om 
  300 
  fot 
  (traktens 
  högsta 
  punkt), 
  

   utan 
  att 
  i 
  allmänhet 
  förlora 
  sin 
  vanliga 
  karakter. 
  På 
  norra 
  

   sluttningen 
  finner 
  man 
  dock 
  stora 
  bara 
  fläckar, 
  skilda 
  af 
  en 
  

   mer 
  eller 
  mindre 
  smal 
  rand 
  af 
  högre 
  växter, 
  lafvar 
  och 
  mossor. 
  

   Närmare 
  toppen 
  träda 
  stenar 
  allt 
  talrikare 
  i 
  dagen. 
  Här 
  af- 
  

   tager 
  ock 
  torfjordens 
  tjocklek, 
  och 
  marken 
  blir 
  till 
  stor 
  del 
  

   täckt 
  af 
  laf 
  och 
  mossa 
  på 
  så 
  sätt, 
  som 
  ofvan 
  skildrats 
  vid 
  tal 
  

   om 
  toppar 
  af 
  kullar 
  o. 
  d. 
  Sjelfva 
  toppen 
  utgöres 
  på 
  denna 
  

   kulle 
  af 
  stenbunden 
  mark. 
  Stenarne 
  äro 
  blott 
  ett 
  par 
  fot 
  

   stora, 
  och 
  emellan 
  dem 
  finner 
  man 
  en 
  sparsam 
  stenrös-flora 
  : 
  

   illa 
  utvecklade 
  Cladonise 
  (rangiferina 
  och 
  andra),' 
  Alectorise 
  

  

  