﻿218 
  ALMQVIST, 
  LICHEKOLOGISKA 
  IAKTTAGELSER. 
  

  

  Solorina 
  crocea 
  förekomma 
  här 
  i 
  ringa 
  mängd 
  och 
  äro 
  dåligt 
  

   utvecklade. 
  Karakteren 
  hos 
  laffloran 
  är 
  ungefär 
  densamma 
  

   på 
  alla 
  dylika 
  ställen. 
  Arter 
  kunna 
  på 
  olika 
  platser 
  ersätta 
  

   hvarandra, 
  men 
  familjerna 
  tyckas 
  öfverallt 
  ingå 
  i 
  samma 
  för- 
  

   hållande. 
  

  

  Smärre 
  näckar 
  naken 
  jord 
  träffar 
  man 
  ej 
  sällan; 
  på 
  

   Tschuktsch-halfön 
  ses 
  sådan 
  här 
  och 
  der 
  i 
  den 
  nyss 
  omtalade 
  

   laf- 
  och 
  mosskrustan. 
  Den 
  låga 
  sandstranden 
  vid 
  Pitlekaj 
  och 
  

   på 
  Hvitön 
  var 
  i 
  stor 
  utsträckning 
  naken; 
  likaså 
  stora 
  fält 
  

   vid 
  Chabarova, 
  kap 
  Tscheljuskin 
  och 
  kap 
  Jakan. 
  På 
  sist- 
  

   nämnda 
  ställen 
  var 
  marken 
  sprucken 
  i 
  sexsidiga 
  rutor 
  med 
  

   svällande 
  inre 
  och 
  sänkt 
  periferi, 
  saknande 
  vegetation 
  utom 
  i 
  

   sprickorna 
  mellan 
  dessa 
  rutor, 
  i 
  hvilka 
  en 
  eller 
  annan 
  blom- 
  

   växt 
  eller 
  laf 
  (Cetraria, 
  Thamnolia) 
  finner 
  sitt 
  usla 
  uppehälle. 
  

  

  Ett 
  sammanhängande 
  täcke 
  af 
  högre 
  växter 
  kan 
  troligen 
  

   bildas 
  på 
  kusttundran 
  öfverallt, 
  der 
  ej 
  jordmånen 
  är 
  för 
  ogyn- 
  

   sam. 
  Så 
  långt 
  i 
  norr 
  som 
  på 
  Tajmyrön 
  och 
  Dicksons 
  ö 
  täcktes 
  

   marken 
  mellan 
  stenrösen 
  nästan 
  helt 
  och 
  hållet 
  af 
  en 
  samman- 
  

   hängande 
  torf, 
  bildad 
  till 
  stor 
  del 
  af 
  gräs 
  och 
  Cyperaceer. 
  På 
  

   skiffergrunden 
  vid 
  Chabarova, 
  på 
  den 
  låga 
  sandmarken 
  på 
  

   Beli 
  ostrow 
  och 
  vid 
  Pitlekaj 
  voro 
  blott 
  dalar, 
  kärr 
  och 
  sjö- 
  

   stränder 
  gröna; 
  vid 
  kap 
  Tscheljuskin 
  sågs 
  ingen 
  grön 
  matta. 
  

   Men 
  blomväxterna 
  stodo 
  glest, 
  de 
  bildade 
  visserligen 
  en 
  sam- 
  

   manhängande 
  torf, 
  men 
  på 
  denna 
  hade 
  mossa 
  och 
  laf 
  i 
  mängd 
  

   slagit 
  sig 
  ned. 
  Tät 
  massa 
  af 
  högre 
  växter 
  träffades 
  blott 
  på 
  

   små, 
  särskildt 
  gynnade 
  partier 
  af 
  tundran, 
  så 
  t. 
  ex. 
  på 
  en 
  

   jordvall 
  vid 
  Chabarova 
  och 
  på 
  delar 
  af 
  den 
  väl 
  gödda 
  Preo- 
  

   brascheni-ön. 
  Hed 
  hafva 
  vi 
  ej 
  sett. 
  

  

  Inblandning 
  af 
  laf 
  i 
  nyss 
  omtalade 
  ängsmark, 
  äfven 
  der 
  

   den 
  är 
  ganska 
  fuktig, 
  är 
  på 
  många 
  ställen 
  betydlig, 
  och 
  det 
  

   egendomliga 
  är, 
  att 
  krustalafvarne 
  äfven 
  här 
  spela 
  så 
  stor 
  roll. 
  

   öraset 
  stod 
  på 
  Tajmyrön 
  ganska 
  glest, 
  ett 
  strå 
  här 
  och 
  ett 
  

   der; 
  mellan 
  dessa 
  och 
  den 
  ej 
  ymnigt 
  förekommande 
  mossan 
  

   växte 
  i 
  den 
  bruna 
  myllan 
  Cladonise 
  (uncialis, 
  gracilis 
  m. 
  fl.), 
  

   Dactylina 
  arctica, 
  Thamnolia 
  vermicularis, 
  men 
  långt 
  större 
  

   yta 
  täcktes 
  af 
  krustalafvar 
  : 
  Lecanorse 
  (tartarea, 
  hypnorum, 
  

   bracteata), 
  Lecidese 
  (tornoénsis, 
  sanguinaria) 
  jämte 
  andra, 
  isyn- 
  

   nerhet 
  Lecanoracei 
  och 
  Lecideacei. 
  På 
  Dicksons 
  ö 
  stod 
  gräset 
  

   mera 
  tätt 
  och 
  lafvegetationen 
  var 
  knappare. 
  På 
  Tschuktsch- 
  

   halfön 
  träffades 
  fält 
  täckta 
  af 
  blomväxter 
  utan 
  inblandning 
  af 
  

   mossa 
  eller 
  laf; 
  på 
  mera 
  fuktiga 
  ställen 
  tillkom 
  betydligt 
  med 
  

   mossa, 
  och 
  här 
  kunde 
  man 
  finna 
  en 
  Peltigera-art 
  eller 
  Ne- 
  

   phroma 
  arcticum. 
  Men 
  på 
  den 
  härstädes 
  förherskande 
  tufviga 
  

  

  