﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  221 
  

  

  är 
  van 
  att 
  se 
  i 
  stora 
  tufvor, 
  såsom 
  Cladonia-, 
  Cetraria- 
  och 
  

   Alectoria-arter, 
  eller 
  utbredda 
  på 
  en 
  större 
  yta 
  som 
  Peltigerse, 
  

   finner 
  man 
  ett 
  helt 
  litet 
  stycke. 
  Cladoniorna 
  äro 
  ofta 
  redu- 
  

   cerade 
  till 
  blotta 
  fyllokladier. 
  

  

  Ej 
  blott 
  vegetativt, 
  utan 
  äfven 
  fruktifikativt 
  äro 
  lafvarne 
  

   dåligt 
  utvecklade. 
  Vi 
  hafva 
  flerestädes 
  träffat 
  mark 
  täckt 
  af 
  

   «n 
  lafkrusta, 
  som 
  bestått 
  af 
  fyllokladier 
  samt 
  thallus 
  af 
  skorp- 
  

   lafvar, 
  på 
  hvilken 
  vi 
  fingo 
  söka 
  efter 
  ett 
  apothecium. 
  Ingen 
  

   Usneacé 
  är 
  funnen 
  med 
  frukt; 
  af 
  slägtet 
  Stereocaulon 
  blott 
  

   ett 
  par 
  individer. 
  Äfven 
  af 
  Cladoniorna 
  äro 
  några 
  få 
  indivi- 
  

   der 
  funna 
  i 
  frukt, 
  men 
  de 
  flesta 
  af 
  dessa 
  visa 
  blott 
  svag 
  an- 
  

   tydning 
  till 
  en 
  fruktsättning. 
  Bland 
  de 
  många 
  Cetraria-arterna 
  

   frambringar 
  kanske 
  blott 
  C. 
  fahlunensis 
  apothecier, 
  bland 
  

   Parmeliorna 
  P. 
  lavana 
  och 
  P. 
  alpicola, 
  öfriga 
  arter 
  nästan 
  al- 
  

   drig. 
  Physcior 
  fruktificerade 
  yppigt 
  på 
  kap 
  Tscheljuskin. 
  På 
  

   Sphserophorus 
  coralloides 
  fans 
  på 
  en 
  af 
  Tajmyröarne 
  ett 
  apo- 
  

   thecium. 
  Peltigerse 
  äro 
  nästan 
  alltid 
  sterila 
  utom 
  P. 
  venosa; 
  

   Nephromata 
  alltid 
  sterila. 
  I 
  tschuktschernas 
  land 
  träffas 
  ofta 
  

   antydan 
  till 
  fruktbildning 
  på 
  en 
  del 
  Cladonise, 
  samt 
  utvecklade 
  

   apothecier 
  ej 
  så 
  sällan 
  på 
  Stereocaulon 
  tomentosum 
  och 
  på 
  

   några 
  Parmelia-arter. 
  

  

  Oaktadt 
  lafsamlingen 
  ännu 
  är 
  ofullständigt 
  granskad, 
  är 
  

   jag 
  dock 
  öfvertygad 
  om, 
  att 
  kusttundrans 
  flora 
  har 
  ett 
  ringa 
  

   antal 
  arter. 
  Det 
  är 
  ej 
  skäl 
  att 
  här 
  anföra 
  siffror, 
  emedan 
  detta 
  

   ämne 
  vida 
  noggrannare 
  kan 
  behandlas 
  efter 
  hemkomsten. 
  Här 
  

   skall 
  blott 
  påpekas, 
  att 
  vissa 
  grupper 
  och 
  familjer 
  äro 
  sä 
  sär- 
  

   deles 
  litet 
  representerade. 
  Familjen 
  Caliciei 
  äger 
  blott 
  3 
  arter, 
  

   alla 
  ytterst 
  sparsamt 
  funna. 
  Hela 
  gruppen 
  Sclerolichenes 
  

   representerades 
  af 
  5 
  till 
  6 
  arter, 
  af 
  hvilka 
  ingen 
  är 
  ymnigt 
  

   förekommande 
  eller 
  utbredd 
  öfver 
  hela 
  kusten; 
  Stictacei 
  kanske 
  

   blott 
  af 
  ett 
  par 
  ingenstädes 
  ymniga 
  Nephroma-arter 
  ; 
  Pannaria- 
  

   cei 
  af 
  5 
  till 
  6 
  arter, 
  en 
  ymnig, 
  de 
  öfriga 
  ytterst 
  sällsynta. 
  

   Slägtet 
  Pyrenopsis 
  har 
  en 
  art 
  med 
  vidsträckt 
  utbredning, 
  

   ehuru 
  ingalunda 
  allmän, 
  men 
  är 
  för 
  öfrigt 
  föga 
  representerad 
  t. 
  

  

  Florans 
  typ 
  har 
  på 
  hela 
  kusten 
  förefallit 
  temligen 
  den- 
  

   samma. 
  Först 
  längre 
  i 
  söder, 
  der 
  denna 
  blir 
  bebodd 
  af 
  men- 
  

   niskor, 
  hafva 
  vi 
  funnit 
  den 
  betydligare 
  förändrad. 
  De 
  fanero- 
  

   gama 
  växterna 
  uppträda 
  jämförelsevis 
  ganska 
  yppiga 
  i 
  tschukt- 
  

   schernas 
  land, 
  gräset 
  bildar 
  här 
  och 
  der 
  täta 
  mattor 
  utan 
  in- 
  

   blandning 
  af 
  laf, 
  men 
  oftare 
  tufvor, 
  mellan 
  hvilka 
  växa 
  Erici- 
  

   neer 
  samt 
  liknande 
  växter 
  i 
  mängd. 
  Lafvarne 
  finner 
  man 
  

   äfven 
  något 
  bättre 
  utvecklade 
  och 
  jämförelsevis 
  ofta 
  fruktifi- 
  

   ■cerande 
  ; 
  flere 
  nya 
  former 
  tillkomma, 
  af 
  hvilka 
  nu 
  endast 
  på- 
  

  

  