﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  227 
  

  

  barligen 
  af 
  samma 
  orsaker 
  som 
  här 
  nästan 
  öfverallt 
  utan 
  

   alger. 
  Endast 
  på 
  tvänne 
  ställen 
  har 
  jag 
  träffat 
  spår 
  till 
  en 
  

   strandvegetation. 
  Den 
  utgjordes 
  af 
  två 
  små 
  gröna 
  alger: 
  En- 
  

   teromorpha 
  compressa 
  och 
  Urospora 
  penicilliformis, 
  båda 
  kända 
  

   från 
  samma 
  region 
  i 
  andra 
  delar 
  af 
  Norra 
  Ishafvet. 
  Fucaceer 
  

   förekommo 
  ingenstädes 
  inom 
  litoralregionen, 
  och 
  af 
  denna 
  alg- 
  

   grupp 
  såg 
  jag 
  ej 
  en 
  enda 
  individ 
  på 
  något 
  af 
  de 
  ställen, 
  som 
  

   besöktes 
  mellan 
  Dicksons 
  hamn 
  och 
  den 
  nära 
  Berings 
  sund 
  

   ingående 
  Koljutschin-fjorden. 
  Öster 
  härom 
  fans 
  på 
  det 
  subli- 
  

   torala 
  området 
  en 
  ringa 
  mängd 
  af 
  samma 
  Fucus 
  evanescens, 
  

   hvilken 
  har 
  en 
  vidsträckt 
  utbredning 
  i 
  norra 
  polarhafvet. 
  

   Afven 
  på 
  det 
  sublitorala 
  bältet 
  af 
  bottnen 
  är 
  i 
  det 
  Sibiriska 
  

   Ishafvet 
  vegetationen 
  mycket 
  fattig. 
  Jag 
  har 
  icke 
  varit 
  i 
  till- 
  

   fälle 
  att 
  undersöka 
  någon 
  trakt, 
  der 
  icke 
  algväxtligheten 
  var 
  

   betydligt 
  fattigare 
  på 
  individer 
  än 
  på 
  algrikare 
  ställen 
  vid 
  

   Spetsbergens 
  och 
  Novaja 
  Semljas 
  kuster. 
  Den 
  östra 
  delen 
  af 
  

   hafvet 
  synes 
  vara 
  något 
  mindre 
  algfattig 
  än 
  den 
  vestra. 
  De 
  

   algrikaste 
  punkter 
  jag 
  träffat 
  voro 
  udden 
  Irkajpi, 
  af 
  Cook 
  

   kallad 
  Nordkap 
  (Lat. 
  N. 
  68° 
  55', 
  Long. 
  179° 
  25' 
  V. 
  fr. 
  Greenw.), 
  

   och 
  mynningen 
  af 
  Koljutschin-fjorden. 
  Af 
  infödingar, 
  som 
  voro 
  

   bosatta 
  utefter 
  kusten 
  mellan 
  denna 
  fjord 
  och 
  den 
  omkring 
  

   50 
  eng. 
  mil 
  öster 
  härom 
  utgående 
  udden 
  Sertze-kamen, 
  erhöll 
  

   jag 
  vid 
  upprepade 
  tillfällen 
  under 
  förra 
  hälften 
  af 
  året 
  1879 
  

   ganska 
  stora 
  algmassor, 
  hvilket 
  tyckes 
  visa, 
  att 
  en 
  temligen 
  

   rik 
  algvegetation 
  finnes 
  på 
  vissa 
  ställen 
  utefter 
  denna 
  del 
  af 
  

   kusten. 
  Dock 
  saknas 
  icke 
  i 
  vestra 
  delen 
  af 
  det 
  Sibiriska 
  Is- 
  

   hafvet 
  jämförelsevis 
  rätt 
  goda 
  algplatser. 
  Åtminstone 
  har 
  jag 
  

   funnit 
  en 
  sådan, 
  nämligen 
  trakten 
  omkring 
  Tajmyr-ön, 
  hvilken 
  

   såsom 
  bekant 
  är 
  belägen 
  mellan 
  Dicksons 
  hamn 
  och 
  kap 
  

   Tscheljuskin. 
  

  

  De 
  individrikaste 
  arterna 
  äro 
  Polysiphonia 
  arctica, 
  Rhodo- 
  

   mela 
  tenuissima, 
  en 
  form 
  af 
  Rhodomela 
  subfusca, 
  Sarcophyllis 
  

   arctica, 
  Phyllophora 
  interrupta, 
  arter 
  af 
  familjen 
  Laminariese, 
  

   Sphacelaria 
  arctica 
  och 
  Phloeospora 
  tortilis. 
  Laminarieerna 
  

   gifva 
  i 
  allmänhet 
  vegetationen 
  dess 
  prägel 
  ; 
  på 
  ett 
  ställe 
  före- 
  

   kom 
  dock 
  Phyllophora 
  interrupta, 
  på 
  ett 
  annat 
  ofvannämnda 
  

   form 
  af 
  Rhodomela 
  subfusca 
  i 
  en 
  myckenhet, 
  som 
  öfvergick 
  

   Laminarieernas, 
  så 
  att 
  efter 
  all 
  sannolikhet 
  vegetationens 
  ut- 
  

   seende 
  här 
  bestämdes 
  af 
  dessa 
  alger. 
  

  

  Af 
  familjen 
  Laminariese 
  har 
  jag 
  funnit 
  sex 
  arter, 
  nämligen 
  

   fyra 
  arter 
  Laminaria 
  : 
  L. 
  Agardhii, 
  L. 
  cuneifolia, 
  L. 
  solidungula 
  

   och 
  en 
  art 
  af 
  digitata-gruppen, 
  i 
  hvilken 
  jag 
  trott 
  mig 
  igen- 
  • 
  

   känna 
  den 
  af 
  J. 
  G. 
  Ågardh 
  urskilda 
  L. 
  atro-fulva, 
  och 
  två 
  arter 
  

  

  