﻿236 
  KJELLMAN, 
  VÄXTLIGHETEN 
  TÅ 
  SIBIRIENS 
  NORDKUST. 
  

  

  till 
  sitt 
  vegetationstäcke 
  sinsemellan 
  olika 
  områden 
  af 
  det 
  

   arktiska 
  Sibirien 
  utgöra 
  endast 
  olika 
  delar 
  af 
  samma 
  våg- 
  

   formiga 
  slätt. 
  Det 
  är 
  hela 
  denna 
  slätt, 
  som 
  de 
  forskare, 
  hvilka 
  

   gjort 
  den 
  asiatiska 
  norden 
  till 
  föremål 
  för 
  sina 
  undersökningar: 
  

   Wrangel 
  1 
  , 
  Middendorff 
  2 
  , 
  Schmidt 
  3 
  , 
  Nordenskiöld 
  4 
  , 
  och 
  som 
  

   Sibiriens 
  inbyggare 
  benämna 
  tundra, 
  och 
  icke 
  allenast 
  dess 
  

   ödsligaste 
  och 
  torftigaste 
  delar. 
  Detta 
  är 
  sålunda 
  en 
  mera 
  

   allmänt 
  gängse 
  och 
  såsom 
  mig 
  synes 
  mera 
  naturlig 
  uppfatt- 
  

   ning 
  af 
  begreppet 
  tundra. 
  

  

  I 
  sin 
  framställning 
  af 
  Sibiriens 
  växtlighet 
  har 
  Midden- 
  

   dorff 
  lemnat 
  en 
  skildring 
  af 
  den 
  sibiriska 
  kusttundrans 
  flora, 
  

   som 
  enligt 
  min 
  erfarenhet 
  ingalunda 
  kan 
  göra 
  anspråk 
  på 
  den 
  

   allmängiltighet, 
  hvilken 
  denne 
  författare 
  synes 
  tillmäta 
  den. 
  

   Vore 
  den 
  en 
  sann 
  och 
  naturtrogen 
  bild 
  af 
  den 
  sibiriska 
  is- 
  

   hafskusten, 
  så 
  skulle 
  denna 
  trakt 
  höra 
  till 
  de 
  mest 
  ödsliga 
  

   och 
  afskräckande 
  på 
  jorden 
  och 
  nästan 
  kunna 
  täfla 
  i 
  armod 
  

   med 
  de 
  södra 
  polartrakterna. 
  Jag 
  tillåter 
  mig 
  att 
  i 
  öfversätt- 
  

   ning 
  återge 
  hvad 
  han 
  härom 
  säger 
  5 
  . 
  . 
  . 
  , 
  »Der 
  ishafskusten 
  

   bildar 
  ett 
  mot 
  hafvet 
  sluttande 
  slättland, 
  der 
  försvinna 
  icke 
  

   allenast 
  på 
  flere 
  geografiska 
  mils 
  afstånd 
  från 
  kusten 
  de 
  sista 
  

   spåren 
  af 
  dvergbjörk 
  och 
  dvergviden, 
  utan 
  äfven 
  örterna 
  af- 
  

   taga 
  hastigt 
  i 
  mångfald 
  och 
  storlek. 
  Liksom 
  på 
  steppen 
  upp- 
  

   träda 
  på 
  tundran 
  allt 
  talrikare 
  bara 
  ställen 
  mellan 
  de 
  växt- 
  

   klädda 
  fläckarne, 
  till 
  dess 
  slutligen 
  endast 
  mossor 
  och 
  laf- 
  

   var 
  .... 
  betäcka 
  marken.» 
  

  

  Om 
  jag 
  undantager 
  yttersta 
  udden 
  vid 
  Irkajpi 
  och 
  möjligen 
  

   en 
  och 
  annan 
  af 
  de 
  öar, 
  som 
  bilda 
  ögruppen 
  vid 
  Dicksons 
  

   hamn, 
  så 
  hade 
  öfverallt 
  på 
  den 
  sibiriska 
  ishafskusten, 
  der 
  jag- 
  

   vunnit 
  min 
  erfarenhet 
  om 
  vegetationen, 
  kustlandet 
  i 
  sina 
  höjd- 
  

   förhållanden 
  och 
  läge 
  mot 
  hafvet 
  likhet 
  med 
  de 
  delar 
  af 
  is- 
  

   hafskusten, 
  hvilka 
  Middendorff 
  uppger 
  såsom 
  nästan 
  blottade 
  

   på 
  all 
  vegetation. 
  Att 
  vegetationen 
  vid 
  den 
  sibiriska 
  ishafs- 
  

   kusten 
  i 
  sjelfva 
  verket 
  är 
  långt 
  rikare 
  än 
  man 
  af 
  den 
  ofvan 
  

   anförda 
  skildringen 
  skulle 
  föreställa 
  sig, 
  visas 
  deraf, 
  att 
  jag 
  

  

  1 
  Reise 
  des 
  kaiserlich-russischen 
  Flotten-Lieutenants 
  F. 
  v. 
  Wrangel 
  

   längs 
  der 
  Nordkiiste 
  von 
  Sibirien 
  und 
  auf 
  dem 
  Eismeere, 
  bearbeitet 
  von 
  

   Engelhardt. 
  

  

  2 
  Middendorff. 
  anf. 
  st. 
  

  

  3 
  Schmidt, 
  Resultate 
  der 
  Mammuthexpedition. 
  Mémoires 
  de 
  l'Aca- 
  

   démie 
  Inip. 
  des 
  Sciences 
  de 
  S:t 
  Pétersbourg, 
  VII 
  Sér., 
  T. 
  XVIII, 
  N:o 
  1, 
  s. 
  77 
  

   uch 
  följ. 
  

  

  4 
  Nordenskiöld, 
  Redogörelse 
  för 
  en 
  expedition 
  till 
  mynningen 
  af 
  Jenisej 
  

   och 
  Sibirien 
  år 
  1875. 
  Bihang 
  till 
  K. 
  Sv. 
  Vet.-Akad. 
  Handl., 
  Bd. 
  4, 
  N:o 
  1, 
  s. 
  63. 
  

  

  5 
  Middendorff, 
  anf. 
  st. 
  I, 
  s. 
  677. 
  

  

  