﻿V 
  EG 
  A- 
  E 
  X 
  P 
  E 
  D 
  I 
  T 
  1 
  O 
  N 
  E 
  N 
  S 
  VET 
  EN 
  SKA 
  PLIGA 
  ARBETEN. 
  

  

  239 
  

  

  mest 
  dystra 
  form, 
  i 
  sitt 
  största 
  armod 
  och 
  nakenhet 
  uppträdde 
  

   den 
  vid 
  kap 
  Tscheljuskin, 
  der 
  den 
  icke 
  ens 
  bar 
  mossor 
  och 
  

   lafvar, 
  utan 
  endast 
  spridda, 
  magra 
  tufvor 
  af 
  Aira 
  ceespitosa 
  

   och 
  Catabrosa 
  algida. 
  I 
  jämförelse 
  härmed 
  var 
  rutmarken 
  på 
  

   Minin-ön 
  växtrik. 
  Antalet 
  arter 
  var 
  större, 
  och 
  växtmassan 
  

   bildade 
  nästan 
  öfverallt 
  sammanhängande 
  strimmor 
  i 
  sprickorna 
  

   och 
  på 
  rutornas 
  kanter. 
  Några 
  mossarter, 
  en 
  temligen 
  betyd- 
  

   lig 
  mängd 
  lafvar, 
  Aira 
  caäspitosa, 
  Salix 
  polaris, 
  Cerastium 
  al- 
  

   pinum 
  f. 
  caespitosa 
  och 
  Saxifraga 
  ceespitosa 
  utgjorde 
  hufvud- 
  

   beståndsdelarne 
  i 
  dessa 
  växtstrimmor. 
  Bland 
  dem 
  funnos 
  

   några 
  andra 
  växtarter 
  mera 
  sparsamt 
  inblandade, 
  bland 
  h 
  vilka 
  

   må 
  nämnas 
  Catabrosa 
  algida, 
  Alsine 
  macrocarpa, 
  Stellaria 
  Ed- 
  

   wardsii, 
  Sagina 
  nivalis, 
  Cardamine 
  bellidifolia, 
  Saxifraga 
  oppo- 
  

   sitifolia. 
  Såsom 
  karaktersväxter 
  för 
  rutmarken 
  vid 
  Dicksons 
  

   hamn 
  har 
  jag 
  antecknat: 
  Rhodiola 
  rosea, 
  Saxifraga 
  bronchialis, 
  

   Carex 
  rigida, 
  Aira 
  ca\spitosa, 
  dvergviden, 
  mossor 
  och 
  lafvar. 
  

   — 
  Några 
  egendomliga 
  växtarter 
  äger 
  rutmarken 
  icke 
  ; 
  de 
  som 
  

   ingå 
  i 
  dess 
  vegetation 
  träffas 
  också 
  såsom 
  beståndsdelar 
  i 
  

   andra 
  vegetationsafdelningar. 
  Sin 
  närmaste 
  motsvarighet 
  i 
  det 
  

   inre 
  arktiska 
  Sibirien 
  synes 
  mig 
  rutmarken 
  hafva 
  i 
  den 
  af 
  

   Middendorff 
  s. 
  k. 
  Polytrichum-tundran 
  och 
  torde 
  från 
  växt- 
  

   geografisk 
  synpunkt 
  kunna 
  betraktas 
  såsom 
  en 
  särskild 
  form 
  

   af 
  denna, 
  ehuru 
  dock 
  anmärkningsvärda 
  olikheter 
  i 
  vegeta- 
  

   tionens 
  sammansättning 
  förefinnas, 
  såsom 
  en 
  jämförelse 
  mellan 
  

   hvad 
  ofvan 
  framstälts 
  och 
  Middendorffs 
  beskrifning 
  af 
  Tajmyr- 
  

   landets 
  Polytrichum-tundra 
  visar. 
  

  

  På 
  åtskilliga 
  ställen 
  vid 
  det 
  Sibiriska 
  Ishafvet, 
  vid 
  Dick- 
  

   sons 
  hamn, 
  Aktina-viken 
  och 
  Irkajpi, 
  var 
  det 
  tundralika 
  kust- 
  

   landet 
  betäckt 
  af 
  större 
  och 
  mindre, 
  intill 
  och 
  på 
  hvarandra 
  

   hopade 
  klippblock 
  och 
  stenar. 
  Det 
  är 
  dessa 
  trakter, 
  hvilka 
  

   ingenstädes 
  intogo 
  någon 
  större 
  yta, 
  jag 
  velat 
  utmärka 
  med 
  

   benämningen 
  klippmark. 
  Klippmarkens 
  växtlighet 
  utgöres 
  

   nästan 
  uteslutande 
  af 
  lafvar, 
  dels 
  kustlafvar 
  i 
  mängd, 
  dels 
  

   ock 
  talrika 
  representanter 
  af 
  busk- 
  och 
  bladlaf-familjerna: 
  

   Usneacea?, 
  Cladoniacese, 
  Ramalineee, 
  Parmeliaceas 
  och 
  Umbili- 
  

   cariese. 
  Enligt 
  de 
  meddelanden, 
  som 
  kand. 
  Almqvist, 
  hvilken 
  

   under 
  expeditionen 
  egnat 
  sig 
  åt 
  utredningen 
  af 
  de 
  besökta 
  

   orternas 
  lafvegetation, 
  haft 
  godheten 
  lemna 
  mig, 
  visar 
  sig 
  en 
  

   anmärkningsvärd 
  skiftning 
  i 
  sammansättning 
  af 
  klippmarkens 
  

   växtlighet 
  på 
  de 
  särskilda 
  ställena. 
  Denna 
  olikhet 
  framkalla- 
  

   des, 
  ehuru 
  i 
  mindre 
  grad, 
  genom 
  förekomsten 
  af 
  olika 
  arter, 
  

   dels 
  genom 
  den 
  olika 
  individmassa 
  och 
  större 
  eller 
  mindre 
  

   yppighet, 
  i 
  hvilken 
  gemensamma 
  arter 
  uppträdde 
  på 
  de 
  nämnda 
  

  

  