﻿240 
  KJELIMAX, 
  VÄXTLIGHETEN 
  FA 
  SIBIRIENS 
  XOFDKVST. 
  

  

  trakterna. 
  Vid 
  Dicksons 
  hamn 
  voro 
  bland 
  busk- 
  och 
  blad- 
  

   lafvarne 
  arter 
  af 
  slägtena 
  Parmelia, 
  Cladonia, 
  Alectoria, 
  Ce- 
  

   traria 
  och 
  Gyrophora 
  de 
  förherskande 
  och 
  de, 
  som 
  bestämde 
  

   vegetationens 
  allmänna 
  utseende. 
  Cladoniorna 
  hade 
  här 
  en 
  

   ovanlig 
  frodighet. 
  Gyrophororna 
  och 
  Cetrariorna 
  voro 
  der- 
  

   emot 
  torftigare. 
  Hvad 
  de 
  förstnämnda 
  af 
  dessa 
  beträffar 
  gäller 
  

   detta 
  äfven 
  för 
  Aktinia-vikens 
  klippmark, 
  i 
  hvars 
  vegetation 
  

   åter 
  Cetrariorna 
  utgjorde 
  den 
  mest 
  framstående 
  beståndsdelen. 
  

   I 
  denna 
  var 
  dessutom 
  slägtet 
  Alectoria 
  starkare 
  representeradt 
  

   än 
  slägtena 
  Cladonia 
  och 
  Parmelia. 
  Vid 
  Irkajpi 
  tog 
  slägtet 
  

   Gyrophora 
  en 
  mera 
  framstående 
  del 
  i 
  vegetationen. 
  Detta 
  och 
  

   slägtet 
  Ramalina 
  hade 
  en 
  afgjord 
  öfvervigt 
  på 
  klippmarkens 
  

   högst 
  liggande 
  delar. 
  I 
  öfrigt 
  utmärktes 
  lafvegetationen 
  här 
  

   genom 
  rikedom 
  på 
  individer 
  af 
  slägtena 
  Dactylina, 
  Parmelia 
  

   och 
  Cladonia 
  och 
  genom 
  fattigdom 
  på 
  Alectorior. 
  Afven 
  i 
  när- 
  

   heten 
  af 
  expeditionens 
  öfvervintringsplats 
  funnos 
  områden, 
  

   som 
  torde 
  kunna 
  betecknas 
  med 
  namnet 
  klippmark. 
  Klipp- 
  

   marken 
  här 
  var 
  dock 
  så 
  till 
  vida 
  olika 
  den 
  på 
  de 
  förut 
  nämnda 
  

   ställena, 
  som 
  dess 
  växtlighet 
  bildades 
  icke 
  allenast 
  af 
  lafvar, 
  

   utan 
  äfven 
  af 
  fanerogama 
  växter, 
  bland 
  hvilka 
  åtskilliga 
  arter 
  

   små 
  buskar, 
  såsom 
  dvergviden, 
  Empetrum 
  nigrum, 
  Dryas 
  octo- 
  

   petala, 
  Arctostaphylos 
  alpina, 
  Vaccinium 
  vitis 
  idaea, 
  Ledum 
  

   palustre, 
  voro 
  de 
  mest 
  anmärkningsvärda. 
  

  

  Från 
  det 
  inre 
  af 
  det 
  arktiska 
  Sibirien 
  är 
  klippmarken 
  

   känd. 
  Middendorff 
  * 
  omtalar 
  den 
  under 
  namn 
  af 
  Lichen-tundra 
  

   från 
  Taj 
  myrlandet, 
  der 
  den 
  dock 
  icke 
  ägde 
  någon 
  större 
  ut- 
  

   bredning, 
  och 
  framkastar 
  på 
  grund 
  af 
  Billings' 
  berättelser 
  den 
  

   förmodan, 
  att 
  det 
  inre 
  af 
  Tschuktsch-halfön 
  skulle 
  utgöras 
  af 
  

   klippmark. 
  Af 
  samma 
  beskaffenhet 
  som 
  kustlandets 
  klippmark 
  

   synes 
  den 
  trakt 
  öster 
  om 
  Kolyma 
  vara, 
  öfver 
  hvilken 
  Wrangel 
  

   under 
  en 
  af 
  sina 
  resor 
  färdades 
  och 
  som 
  han 
  benämner 
  klipp- 
  

   tundra 
  2 
  »kammenaja 
  tundra». 
  

  

  Blomstermarken 
  utgöres 
  af 
  sluttningar 
  och 
  branter 
  med 
  

   lucker, 
  god 
  jord, 
  hvilka 
  hafva 
  ett 
  skyddadt 
  och 
  för 
  erhållan- 
  

   det 
  af 
  en 
  större 
  värmemängd 
  fördelaktigt 
  läge. 
  I 
  ju 
  högre 
  

   grad 
  dessa 
  vilkor 
  äro 
  uppfylda, 
  desto 
  rikare, 
  yppigare 
  och 
  

   mer 
  egendomlig 
  visar 
  sig 
  blomstermarkens 
  växtlighet, 
  i 
  ju 
  

   mindre 
  grad 
  detta 
  är 
  fallet, 
  desto 
  mer 
  förlorar 
  den 
  sin 
  egen- 
  

   domliga 
  prägel 
  och 
  närmar 
  sig 
  till 
  eller 
  öfvergår 
  i 
  andra 
  af- 
  

   delningar 
  af 
  det 
  sibiriska 
  kustlandskapet. 
  Vid 
  Dicksons 
  hamn 
  

   t. 
  ex. 
  funnos 
  på 
  åtskilliga 
  ställen 
  landsträckor, 
  hvilka 
  kunde 
  

  

  1 
  Anf. 
  st., 
  IV, 
  s. 
  735. 
  

  

  - 
  1 
  Wrangel, 
  anf. 
  st. 
  II, 
  s. 
  99. 
  

  

  