﻿V 
  EG 
  A- 
  EX 
  P 
  ED 
  I 
  T 
  I 
  O 
  X 
  EX 
  S 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEX. 
  243 
  

  

  är 
  med 
  andra 
  arktiska 
  växtarter. 
  Dikotyledonerna 
  äro 
  icke 
  

   uteslutna 
  från 
  denna 
  kustafdelning, 
  men 
  de 
  förekomma 
  ingen- 
  

   städes 
  synnerligen 
  talrikt 
  och 
  utgöra 
  en 
  underordnad 
  bestånds- 
  

   del 
  af 
  växtligheten. 
  Jag 
  har 
  antecknat 
  15 
  arter 
  funna 
  på 
  kärr- 
  

   marken, 
  bland 
  hvilka 
  Nardosmia 
  frigida, 
  Pedicularis 
  hirsuta, 
  

   Saxifraga 
  stellaris, 
  S. 
  cernua, 
  Chrysosplenium 
  alternifolium, 
  

   Cardamine 
  pratensis, 
  Cochlearia 
  fenestrata 
  f. 
  typica, 
  Stellaria 
  

   Edwardsii 
  och 
  S. 
  humifusa 
  torde 
  kunna 
  anses 
  såsom 
  de 
  van- 
  

   ligaste 
  och 
  vidsträcktast 
  utbredda 
  längs 
  kusten. 
  I 
  vatten- 
  

   samlingarna 
  växa 
  Ranunculus 
  hyperboreus 
  och 
  Caltha 
  palu- 
  

   stris, 
  och 
  på 
  bäckstränderna 
  Ranunculus 
  nivalis, 
  R. 
  pygmaeus, 
  

   Saxifraga 
  nivalis, 
  Oxyria 
  digyna, 
  Salix 
  polaris 
  och 
  S. 
  arctica 
  

   jämte 
  några 
  få 
  andra. 
  I 
  sjelfva 
  kustranden 
  af 
  kärrmarken 
  

   har 
  jag 
  på 
  några 
  ställen 
  funnit 
  en 
  del 
  arter, 
  hvilka 
  jag 
  icke 
  

   träffat 
  annorstädes, 
  bland 
  dessa 
  en 
  Primulacé, 
  som 
  jag 
  ännu 
  

   icke 
  lyckats 
  bestämma 
  till 
  arten 
  1 
  . 
  Detta 
  strandbälte 
  utgör 
  också 
  

   ett 
  omtyckt 
  tillhåll 
  för 
  några 
  andra 
  arter 
  och 
  former, 
  hvilka 
  

   dock 
  alla 
  förekomma 
  annorstädes, 
  såsom 
  t. 
  ex. 
  Saxifraga 
  rivu- 
  

   laris, 
  S. 
  flagellaris, 
  Cochlearia 
  fenestrata 
  företrädesvis 
  formen 
  

   prostrata 
  Malmgr., 
  Stellaria 
  humifusa 
  och 
  Catabrosa 
  algida. 
  — 
  

   Sådan 
  jag 
  nu 
  sökt 
  beskrifva 
  kärrmarken 
  ter 
  den 
  sig 
  i 
  allmän- 
  

   het. 
  Sådan 
  har 
  jag 
  funnit 
  den 
  flerestädes 
  vid 
  Dicksons 
  hamn, 
  

   såväl 
  på 
  öarna 
  som 
  fastlandet, 
  vidare 
  vid 
  Aktinia-viken, 
  på 
  

   Preobrascheni-ön, 
  vid 
  vår 
  landstigningsplats 
  sydvest 
  om 
  kap 
  

   Jakan, 
  vid 
  Irkajpi. 
  Åtskilliga 
  sträckor 
  på 
  Hvitön 
  synas 
  också 
  

   utgöras 
  af 
  sådan. 
  Synnerligt 
  rik 
  och 
  yppig 
  var 
  den 
  sydvest 
  

   om 
  kap 
  Jakan, 
  framförallt 
  i 
  närheten 
  af 
  de 
  gamla 
  tältplatser 
  

   som 
  funnos 
  der. 
  Här 
  påminde 
  den 
  mest 
  om 
  en 
  gräsäng 
  med 
  

   saftig 
  grönska. 
  Men 
  understundom 
  är 
  dock 
  dess 
  utseende 
  ett 
  

   annat. 
  Så 
  var 
  fallet 
  på 
  ett 
  ställe 
  vid 
  Aktinia-viken, 
  der, 
  såsom 
  

   det 
  tycktes, 
  en 
  större 
  vattenmassa 
  framflutit 
  med 
  starkare 
  fart 
  

   under 
  försommarn. 
  Här 
  kunde 
  växtligheten 
  i 
  armod 
  och 
  

   torftighet 
  nästan 
  täfla 
  med 
  rutmarkens. 
  

  

  I 
  den 
  mig 
  tillgängliga 
  literaturen 
  finner 
  jag 
  icke 
  angifven 
  

   någon 
  afdelning 
  af 
  den 
  sibiriska 
  tundran, 
  med 
  hvilken 
  kust- 
  

   landets 
  kärrmark 
  stämmer 
  öfverens. 
  Närmast 
  torde 
  den 
  komma 
  

   den 
  del' 
  af 
  Tajmyrlandets 
  lågtundra, 
  hvilken 
  Middendorff 
  2 
  upp- 
  

   ger 
  såsom 
  denna 
  tundras 
  fruktbaraste 
  och 
  mest 
  gräsrika. 
  

   Någon 
  likhet 
  synes 
  den 
  också 
  äga 
  med 
  de 
  delar 
  af 
  Juraktun- 
  

   dran, 
  hvilkas 
  vegetation 
  enligt 
  Schmidt 
  3 
  karakteriseras 
  af 
  

  

  1 
  Androsace 
  ochotensis. 
  

  

  2 
  Aiif. 
  st., 
  IV: 
  1, 
  s. 
  736. 
  

  

  3 
  Anf. 
  st. 
  s. 
  78. 
  

  

  