﻿288 
  KJELLMAN, 
  SIBIB. 
  NORDKUSTENS 
  F 
  AN 
  E 
  ROG 
  AMFLO 
  R 
  A. 
  

  

  monokotyledonerna 
  utgöra 
  en 
  vida 
  större 
  procent 
  af 
  fanero- 
  

   gamerna 
  än 
  på 
  kustområdet 
  i 
  dess 
  helhet. 
  Så 
  t. 
  ex. 
  vid 
  Aktinia- 
  

   viken, 
  der 
  de 
  utgöra 
  hälften 
  af 
  hela 
  antalet 
  blomsterväxter. 
  

   Häraf 
  följer, 
  dels 
  att 
  den 
  monokotyledona 
  gruppen 
  vid 
  si- 
  

   biriska 
  nordkusten 
  innehåller 
  jämförelsevis 
  nere 
  arter 
  än 
  di- 
  

   kotyledonerna, 
  som 
  förmå 
  uthärda 
  det 
  arktiska 
  klimatet 
  i 
  hela 
  

   dess 
  stränghet, 
  och 
  dels, 
  emedan 
  blomstermarkerna 
  intaga 
  en 
  

   så 
  ytterst 
  ringa 
  del 
  af 
  kustlandet, 
  att 
  en 
  betydlig 
  del 
  mono- 
  

   kotyledoner 
  hafva 
  en 
  vidsträckt 
  och 
  allmän 
  utbredning 
  längs 
  

   kusten. 
  På 
  Preobrascheni-ön, 
  hvarest 
  fans 
  väl 
  utvecklad 
  så 
  

   väl 
  kärr- 
  som 
  blomstermark, 
  förhöll 
  sig 
  antalet 
  monokotyle- 
  

   doner 
  till 
  antalet 
  dikotyledoner 
  som 
  1 
  : 
  2 
  5, 
  vid 
  Aktinia-viken, 
  

   der 
  blomstermark 
  ej 
  anträffades, 
  och 
  som 
  ligger 
  nära 
  2 
  grader 
  

   nordligare, 
  som 
  1 
  : 
  0,9. 
  Af 
  monokotyledonerna 
  hafva 
  mer 
  än 
  

   V3, 
  af 
  dikotyledonerna 
  blott 
  V* 
  en 
  vidsträckt 
  utbredning 
  längs 
  

   kusten. 
  1 
  Den 
  monokotyledona 
  gruppen 
  är 
  också 
  den, 
  som 
  vid 
  Si- 
  

   biriens 
  nordkust 
  är 
  den 
  individrikaste, 
  hvarom 
  mera 
  framdeles. 
  

   Bland 
  dikotyledonerna 
  äro 
  gamopetalerna 
  de 
  minst 
  härdiga, 
  

   såsom 
  följande 
  tabell 
  visar, 
  i 
  hvilken 
  förhållandet 
  mellan 
  gamo- 
  

   petaler 
  och 
  andra 
  dikotyledoner 
  på 
  olika 
  delar 
  af 
  kusten 
  angifves 
  : 
  

   Gamopetake 
  till 
  apetalre 
  och 
  eleutheropetalre 
  

  

  vid 
  Jalmals 
  vestkust 
  som 
  1 
  : 
  4,3. 
  

  

  - 
  Dicksons 
  hamn 
  » 
  1 
  : 
  4,8. 
  

  

  » 
  Tajmyrflodens 
  mynning 
  » 
  1 
  : 
  7,o. 
  

  

  » 
  Aktinia-viken 
  » 
  1 
  : 
  16, 
  0. 
  

  

  » 
  kap 
  Tscheljuskin 
  » 
  1 
  : 
  17, 
  0. 
  

  

  » 
  Preobrascheni-ön 
  » 
  1 
  : 
  8,0. 
  

  

  » 
  Olenek 
  » 
  1 
  : 
  1,6. 
  

  

  » 
  Kolymas 
  mynning 
  » 
  1 
  : 
  2,9. 
  

  

  » 
  kap 
  Jakan 
  » 
  1 
  : 
  2,8. 
  

  

  » 
  Irkajpi 
  » 
  1 
  : 
  2,7. 
  

  

  » 
  Pitlekaj 
  » 
  1 
  : 
  1,7. 
  

  

  Med 
  stigande 
  latitud 
  visar 
  sig 
  sålunda 
  ett 
  temligen 
  jämnt 
  af- 
  

  

  tagande 
  af 
  gamopetalerna 
  endast 
  med 
  en 
  obetydlig 
  höjning 
  vid 
  

  

  Oleneks 
  mynning. 
  Från 
  Minin- 
  och 
  Beli-ön 
  är 
  ingen 
  gamopetal 
  

  

  dikotyledon 
  känd. 
  

  

  Den 
  nordsibiriska 
  kustfloran 
  är 
  i 
  förhållande 
  till 
  sitt 
  art- 
  

   antal 
  sammansatt 
  af 
  ett 
  högst 
  betydligt 
  antal 
  olika 
  typer. 
  Den 
  

   innehåller 
  nämligen 
  representanter 
  för 
  33 
  familjer 
  och 
  93 
  

   slägten. 
  Likartadt 
  är 
  förhållandet 
  inom 
  Tajmyr-floran, 
  hvars 
  

   område 
  utgöres 
  icke 
  blott 
  af 
  sjelfva 
  kustlandet, 
  utan 
  af 
  äfven 
  

   mera 
  kontinentalt 
  belägna 
  delar 
  af 
  det 
  arktiska 
  Sibirien. 
  De 
  

   1 
  Jfr 
  F. 
  E. 
  Kjellman: 
  Om 
  växtligheten 
  på 
  Sibiriens 
  nordkust. 
  

  

  