﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  291 
  

  

  ; 
  Den 
  af 
  kustflorans 
  största 
  familjer, 
  som 
  längst 
  mot 
  norr 
  

   bibehåller 
  jämförelsevis 
  största 
  artmängden, 
  är 
  Saxifragacese, 
  

   af 
  hvars 
  14 
  arter 
  ännu 
  på 
  kap 
  Tscheljuskin 
  finnas 
  8, 
  dernäst 
  

   Caryophyllacese, 
  af 
  hvars 
  11 
  arter 
  vid 
  Taj 
  myr-flodens 
  mynning 
  

   äro 
  anträffade 
  5 
  och 
  vid 
  Aktinia-viken 
  samt 
  på 
  Asiens 
  nord- 
  

   spets 
  3. 
  Starkast 
  aftar 
  deremot 
  mot 
  norr 
  Compositse, 
  som 
  repre- 
  

   senteras 
  af 
  endast 
  två 
  arter 
  vid 
  Tajmyr-flodens 
  mynning, 
  en 
  

   vid 
  Aktinia-viken 
  och 
  ingen 
  på 
  kap 
  Tscheljuskin. 
  Så 
  är 
  också 
  

   i 
  det 
  närmaste 
  fallet 
  med 
  Cyperaceae, 
  af 
  hvars 
  12 
  arter 
  en 
  når 
  

   Tajmyr-flodens 
  mynning, 
  fyra 
  Aktinia-viken, 
  men 
  ingen 
  kap 
  

   Tscheljuskin. 
  Så 
  ock 
  Ranunculaceae. 
  De 
  familjer, 
  som 
  man 
  

   måste 
  anse 
  äga 
  det 
  relativt 
  största 
  antalet 
  af 
  för 
  det 
  arktiska 
  

   klimatet 
  härdigaste 
  former, 
  skulle 
  alltså 
  vara 
  Saxifragaceee 
  och 
  

   Caryophyllaceae. 
  Att 
  af 
  denna 
  tabell 
  draga 
  några 
  slutsatser 
  

   rörande 
  familjernas 
  olika 
  utbredning 
  i 
  öster 
  och 
  vester 
  af 
  det 
  

   ifrågavarande 
  området 
  låter 
  sig 
  svårligen 
  göra 
  med 
  någon 
  

   högre 
  grad 
  af 
  sannolikhet, 
  emedan 
  åtskilliga 
  af 
  de 
  östligaste 
  

   fyndorterna 
  ligga 
  så 
  betydligt 
  mycket 
  sydligare 
  än 
  de 
  vest- 
  

   ligaste, 
  att 
  förekomsten 
  af 
  vissa 
  familjer 
  ensamt 
  i 
  öster 
  eller 
  

   deras 
  större 
  artantal 
  här 
  kan 
  bero 
  på 
  eller 
  stå 
  i 
  samband 
  med 
  

   den 
  sydligare 
  latituden. 
  Anmärkas 
  må 
  dock, 
  att 
  af 
  den 
  nord- 
  

   sibiriska 
  kustflorans 
  33 
  familjer 
  21 
  äga 
  representanter 
  både 
  

   öster 
  och 
  vester 
  om 
  kap 
  Tscheljuskin, 
  att 
  familjerna 
  Valeria- 
  

   naceae, 
  Gentianacese, 
  Plumbaginacea?, 
  PrimulaceaR, 
  Rhodoracese, 
  

   Haloragidea?, 
  Empetraceae, 
  Fumariacese, 
  Portulacacese, 
  Betula- 
  

   cese 
  och 
  Colchicaceae 
  äro 
  kända 
  endast 
  öster, 
  Oenotheraceae 
  

   endast 
  vester 
  härom. 
  

  

  Liksom 
  den 
  arktiska 
  floran 
  i 
  sin 
  helhet 
  äger 
  ock 
  den 
  nord- 
  

   sibiriska 
  kustfloran 
  endast 
  mycket 
  få 
  jämförelsevis 
  artrika 
  

   slägten. 
  Artrikast 
  är 
  Sagifraga 
  med 
  13 
  arter, 
  derefter 
  Draba 
  

   med 
  10, 
  Ranunculus 
  och 
  Salix 
  hvardera 
  med 
  9, 
  Carex 
  och 
  

   Pedicularis 
  med 
  8. 
  Trenne, 
  Oxytropis, 
  Eriophorum 
  och 
  Luzula, 
  

   äga 
  4 
  hvardera, 
  sex 
  hvardera 
  3, 
  sjutton 
  hvardera 
  2, 
  och 
  sex- 
  

   tioen 
  hvardera 
  endast 
  1 
  art. 
  Af 
  de 
  större 
  slägtena 
  har 
  Saxi- 
  

   fraga 
  ännu 
  på 
  Asiens 
  nordspets 
  8 
  arter, 
  Draba 
  och 
  Salix 
  der- 
  

   emot 
  endast 
  1, 
  Ranunculus, 
  Carex 
  och 
  Pedicularis 
  ingen 
  art. 
  

  

  Låt 
  vara, 
  att 
  det 
  antal 
  af 
  182 
  arter 
  blomväxter, 
  som 
  för 
  när- 
  

   varande 
  är 
  kändt 
  från 
  den 
  nordsibiriska 
  kusten, 
  genom 
  fram- 
  

   tida 
  undersökningar 
  kommer 
  att 
  ökas 
  med 
  ett 
  eller 
  annat 
  tiotal 
  

   — 
  så 
  synnerligen 
  många 
  blifva 
  de 
  helt 
  säkert 
  icke 
  — 
  , 
  så 
  måste 
  

   dock 
  detta 
  vidsträckta 
  område, 
  som 
  har 
  en 
  utbredning 
  af 
  mer 
  

   än 
  10 
  breddgrader 
  i 
  norr 
  och 
  söder 
  och 
  omkring 
  120 
  längd- 
  

   grader 
  i 
  öster 
  och 
  vester 
  och 
  icke 
  når 
  högre 
  mot 
  norden 
  än 
  

  

  