﻿VEG 
  A-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  335 
  

  

  den 
  ifrågavarande 
  ögruppen 
  ligger, 
  och 
  på 
  trakter, 
  som 
  måste 
  

   genom 
  sina 
  klimatiska 
  förhållanden 
  anses 
  vida 
  ogynsammare 
  

   för 
  dessa 
  växter 
  än 
  många, 
  om 
  ej 
  alla 
  delar 
  af 
  södra 
  Novaja 
  

   Semlja, 
  Ymnig 
  på 
  södra 
  delen 
  af 
  Wajgatsch 
  är 
  bland 
  de 
  ofvan 
  

   anförda 
  på 
  Novaja 
  Semlja 
  icke 
  anmärkta 
  arterna 
  Cineraria 
  

   frigida. 
  Denna 
  art 
  synes 
  vara 
  allmänt 
  utbredd 
  genom 
  hela 
  

   det 
  arktiska 
  Sibirien. 
  Så 
  är 
  den 
  funnen 
  vid 
  Pitlekaj 
  (Lat. 
  n. 
  

   67° 
  5'), 
  vid 
  Irkajpi 
  (68° 
  55'), 
  vid 
  kap 
  Jakan 
  (69° 
  22'), 
  Kolymaflo- 
  

   dens 
  mynning 
  (ungef. 
  Lat. 
  n. 
  70°), 
  Jalmals 
  vestkust 
  (Lat. 
  n. 
  

   72° 
  17'), 
  Dicksons 
  hamn 
  (Lat. 
  n. 
  73° 
  28'), 
  Tajmyrlandet 
  (mellan 
  

   Lat, 
  n. 
  73° 
  45' 
  och 
  74° 
  15') 
  och 
  vid 
  Aktiriia- 
  viken 
  (76° 
  15'), 
  bland 
  

   hvilka 
  trakter 
  många 
  och 
  framförallt 
  Jalmals 
  vestkust 
  och 
  

   kusten 
  vid 
  Aktinia-viken 
  säkerligen 
  äro 
  vida 
  ogynsammare 
  

   för 
  en 
  fanerogamväxtlighet 
  än 
  Novaja 
  Semljas 
  vestkust 
  mellan 
  

   Matotschkin 
  schar 
  och 
  Kariska 
  porten. 
  Wahlbergella 
  affinis, 
  

   Carex 
  incurva, 
  Carex 
  dioica, 
  Glyceria 
  Vahliana, 
  Catabrosa 
  

   concinna 
  förekomma 
  på 
  Spetsbergen, 
  hvars 
  sydspets 
  ligger 
  på 
  

   Lat. 
  n. 
  76° 
  30', 
  Lloydia 
  serotina 
  är 
  känd 
  från 
  Preobrascheni- 
  

   ön 
  i 
  arktiska 
  Sibirien 
  (Lat. 
  n. 
  74° 
  43'), 
  Rumex 
  arcticus, 
  

   Epilobium 
  alpinum 
  tränga 
  i 
  Tajmyrlandet 
  upp 
  till 
  75:te 
  bredd- 
  

   graden, 
  Polygonum 
  Bistorta 
  till 
  Lat. 
  n. 
  74° 
  15' 
  o. 
  s. 
  v. 
  Det 
  

   synes, 
  som 
  skulle 
  man 
  af 
  dessa 
  växters 
  utbredning 
  i 
  öfrigt 
  

   kunna 
  vänta, 
  att 
  de 
  icke 
  blott 
  skulle 
  förekomma 
  på 
  Novaja 
  

   Semlja, 
  utan 
  t. 
  o. 
  m. 
  vara 
  allmänt 
  spridda 
  derstädes. 
  

  

  Någon 
  bestämd 
  förklaringsgrund 
  till 
  dessa 
  växters 
  såsom 
  

   det 
  tyckes 
  egendomliga 
  utbredning 
  i 
  den 
  ifrågavarande 
  delen 
  

   af 
  det 
  arktiska 
  området 
  kan 
  jag 
  icke 
  uppgifva. 
  Åtskilliga 
  

   bland 
  dem 
  torde 
  man 
  kunna 
  antaga 
  vara 
  gamla 
  glacialväxter, 
  l 
  

   hvilka 
  fordom 
  haft 
  en 
  vidsträcktare 
  utbredning, 
  men 
  hvilkas 
  

   utbredningsområden 
  efter 
  hand 
  inskränkts 
  och 
  som 
  sedan, 
  

   utan 
  att 
  vidare 
  sprida 
  sig, 
  qvarhållit 
  sig 
  på 
  de 
  platser, 
  der 
  

   de 
  en 
  gång 
  qvarlemnats. 
  Sådana 
  äro 
  måhända 
  Glyceria 
  Vahl- 
  

   iana 
  och 
  Catabrosa 
  concinna, 
  båda 
  endemiska 
  inom 
  den 
  ark- 
  

   tiska 
  floran, 
  af 
  hvilka 
  den 
  förra 
  är 
  känd 
  från 
  ön 
  Wajgatsch, 
  

   Spetsbergen 
  och 
  Grönland, 
  den 
  senare 
  anträffad 
  vid 
  Dicksons 
  

   hamn, 
  på 
  Jalmals 
  vestkust, 
  ön 
  Wajgatsch 
  och 
  Spetsbergen, 
  

   derifrån 
  den 
  först 
  beskrefs. 
  Åtskilliga 
  af 
  de 
  öfriga 
  kunde 
  

   man 
  anse 
  såsom 
  jämförelsevis 
  sent 
  inkomna 
  på 
  Wajgatsch, 
  

   derifrån 
  de 
  icke 
  kunnat 
  eller 
  ännu 
  icke 
  hunnit 
  utbreda 
  sig 
  

   mot 
  norden. 
  Det 
  gifves 
  säkerligen 
  en 
  och 
  annan 
  bland 
  dem, 
  

  

  1 
  Jfr 
  A. 
  Engler: 
  Versuch 
  einer 
  Entwicklungsgeschichte 
  der 
  Pflanzen- 
  

   welt 
  insbesondere 
  der 
  Florengebiete 
  seit 
  der 
  Tertiärperiode, 
  sid. 
  145. 
  (Leip- 
  

   zig 
  1879.) 
  

  

  