﻿I 
  tschuktschernas 
  föda 
  ingå 
  ämnen 
  från 
  växtriket 
  såsom 
  

   en 
  väsentlig 
  beståndsdel. 
  Visserligen 
  är 
  det 
  sant, 
  att 
  kött 
  

   af 
  ren, 
  säl, 
  hvalross 
  och 
  björn, 
  blod, 
  späck, 
  fisk 
  och 
  andra 
  

   animaliska 
  ämnen 
  företrädesvis 
  tjena 
  denna 
  folkstam 
  till 
  nä- 
  

   ring, 
  men 
  det 
  kan 
  icke 
  bestridas 
  och 
  får 
  ej 
  förbises, 
  att 
  hela 
  

   tschuktschbefolkningen, 
  såväl 
  den 
  nomadiserande 
  delen 
  eller 
  

   ren-tschuktscherna 
  som 
  den 
  i 
  sjelfva 
  kustbandet 
  bofasta 
  jagan- 
  

   de 
  delen 
  eller 
  kust-tschuktscherna, 
  har 
  behof 
  af 
  och 
  smak 
  för 
  

   vegetabiliska 
  ämnen. 
  Så 
  länge 
  tillgång 
  till 
  sådana 
  finnes, 
  ut- 
  

   göra 
  de 
  en 
  regelbunden 
  beståndsdel 
  i 
  åtminstone 
  deras 
  hufvud- 
  

   mål, 
  de 
  äta 
  dem 
  med 
  begärlighet, 
  vissa 
  slag 
  till 
  och 
  med 
  med 
  

   passion, 
  och 
  så 
  vigtiga 
  anse 
  de 
  dem 
  vara, 
  att 
  de 
  år 
  efter 
  år 
  

   samla 
  förråd 
  deraf 
  för 
  den 
  långa, 
  bistra 
  vintern. 
  

  

  Af 
  den 
  mat, 
  som 
  vi 
  hade 
  med 
  oss 
  på 
  Vega 
  och 
  förtärde 
  

   under 
  vintern, 
  var 
  det 
  ingalunda 
  köttvarorna 
  som 
  voro 
  de 
  

   mest 
  begärliga 
  för 
  och 
  omtyckta 
  af 
  tschuktscherna. 
  De 
  tvärt- 
  

   om 
  ansågo 
  dem 
  dåliga 
  och 
  försmådde 
  dem 
  i 
  allmänhet, 
  ja 
  till 
  

   och 
  ined 
  ofta 
  under 
  den 
  tid, 
  då 
  deras 
  egna 
  förråd 
  voro 
  ut- 
  

   tömda 
  och 
  de 
  ledo 
  brist 
  på 
  föda, 
  Mer 
  än 
  en 
  gång 
  hörde 
  jag 
  

   de 
  tschuktscher, 
  som 
  voro 
  våra 
  dagliga 
  gäster, 
  då 
  de 
  bjödos 
  

   på 
  preserveradt 
  kött 
  eller 
  salt 
  fläsk 
  och 
  kött, 
  afvisa 
  detta 
  med 
  

   uttrycket 
  »ouinga 
  mätschinko>, 
  hvilket 
  får 
  öfversättas: 
  det 
  

   der 
  är 
  allt 
  för 
  dåligt 
  för 
  mig 
  att 
  äta, 
  eller 
  det 
  är 
  uselt. 
  Der- 
  

   emot 
  satte 
  de 
  värde 
  på 
  och 
  åto 
  gerna 
  den 
  mat, 
  i 
  hvilken 
  vege- 
  

   tabilier 
  ingingo, 
  såsom 
  ärtsoppa, 
  köttsoppa, 
  gryngröt 
  och 
  

   framförallt 
  bröd, 
  hvilket 
  de 
  betraktade 
  såsom 
  en 
  stor 
  läcker- 
  

   het. 
  För 
  en 
  bit 
  sådant 
  bortbytte 
  de 
  icke 
  blott 
  många 
  för 
  dem 
  

   dyrbara 
  redskap 
  och 
  husgerådssaker, 
  utan 
  äfven 
  fisk 
  till 
  tio- 
  

   dubbelt 
  större 
  näringsvärde 
  och 
  mängd. 
  Den 
  som 
  såsom 
  vi 
  

   sett, 
  med 
  hvilken 
  djurisk 
  glupskhet 
  tschuktschen 
  ur 
  köttsop- 
  

   pan, 
  som 
  bjöds 
  honom, 
  sökte 
  komma 
  åt 
  de 
  grönsaker 
  som 
  

   funnos 
  i 
  denna, 
  den 
  skall 
  icke 
  våga 
  säga, 
  att 
  dessa 
  menniskor 
  

   icke 
  göra 
  anspråk 
  på 
  eller 
  hafva 
  behof 
  af 
  vegetabilier. 
  

  

  Ett 
  sådant 
  påstående 
  har 
  dock 
  blifvit 
  fäldt 
  och 
  ingått 
  så- 
  

   som 
  en 
  trosartikel 
  i 
  litteraturen. 
  Så 
  yttrar 
  den 
  bekante 
  och 
  

   med 
  rätta 
  berömde 
  resenären 
  Wrangel 
  i 
  berättelsen 
  om 
  sina 
  

  

  