﻿356 
  KJELLMAN, 
  TSGHD 
  KTSCHERN 
  AS 
  II 
  V 
  S 
  H 
  Å 
  LLSVÄ 
  XT 
  E 
  Ii. 
  

  

  arbeten, 
  och 
  öden: 
  »Tschuktschen 
  gör 
  inga 
  anspråk 
  på 
  växt- 
  

   verlden; 
  hans 
  skog, 
  åker 
  och 
  trädgård 
  är 
  Ishafvet 
  med 
  dess 
  

   säl 
  och 
  hvalross, 
  som 
  tillfredsställa 
  alla 
  hans 
  behof» 
  ; 
  och 
  

   på 
  ett 
  annat 
  ställe 
  : 
  »Tschuktschernas 
  föda 
  är 
  alltid 
  uteslutande 
  

   animalisk; 
  kokt 
  renkött 
  med 
  sälspäck 
  eller 
  trän 
  utgör 
  den 
  

   vanliga 
  maten. 
  > 
  Att 
  Wrangel 
  på 
  dessa 
  ställen 
  verkligen 
  talar 
  

   om 
  tschuktschfolket 
  och 
  icke 
  om 
  det 
  från 
  detta 
  väl 
  skilda 
  

   onkilonfolket, 
  hvilket 
  före 
  tschuktscherna 
  bebodde 
  Tschuktsch- 
  

   landet 
  och 
  ofta 
  i 
  reselitteraturen 
  sammanblandas 
  med 
  dessa, 
  

   framgår 
  tydligen 
  deraf, 
  att 
  han 
  nämner 
  onkilon 
  såsom 
  en 
  

   från 
  tschuktscherna. 
  skild 
  folkstam, 
  troget 
  beskrifver 
  lemnin- 
  

   garna 
  af 
  deras 
  bostäder, 
  sådana 
  de 
  ännu 
  finnas 
  spridda 
  här 
  

   och 
  der 
  i 
  Tschuktsch-landet, 
  och 
  lemnar 
  en 
  i 
  öfriga 
  afseenden 
  

   träffande 
  skildring 
  af 
  tschuktschernas 
  lefnadsvanor. 
  Sin 
  

   bekantskap 
  med 
  tschuktscherna 
  erhöll 
  Wrangel 
  hufvudsak- 
  

   ligen 
  vid 
  platser, 
  som 
  äfven 
  vi 
  under 
  vår 
  resa 
  besökte. 
  

   Längsta 
  tiden 
  uppehöll 
  han 
  sig 
  bland 
  invånarne 
  på 
  den 
  

   lilla 
  Koljutschin-ön, 
  hvilka 
  under 
  vintern 
  voro 
  våra 
  nära 
  gran- 
  

   nar 
  och 
  ofta 
  besökte 
  oss 
  ombord, 
  vid 
  hvilka 
  tillfällen 
  de 
  ej 
  

   sällan 
  förde 
  med 
  sig 
  stora 
  massor 
  af 
  vegetabilier, 
  som 
  de 
  

   bortbytte 
  till 
  de 
  längre 
  öster 
  ut 
  boende 
  infödingarne. 
  Det 
  låter 
  

   väl 
  ej 
  gerna 
  antaga 
  sig, 
  att 
  den 
  nuvarande 
  generationen 
  af 
  

   kust-tschuktscher 
  skulle 
  så 
  afvikit 
  från 
  fädrens 
  lefnadsvanor, 
  

   att 
  de 
  slagit 
  in 
  på 
  vegetarianismens 
  väg. 
  Tvifvelsutan 
  hafva 
  

   de 
  bibehållit 
  sina 
  fäders 
  matordning 
  och 
  tschuktscherna 
  alltså 
  

   på 
  Wrangels 
  tid 
  för 
  födoämnens 
  erhållande 
  stält 
  lika 
  stora 
  

   anspråk 
  på 
  växtverlden, 
  som 
  de 
  nu 
  lefvande 
  tschuktscherna, 
  

   de 
  förras 
  barn 
  och 
  barnbarn. 
  Att 
  Wrangel 
  icke 
  kommit 
  till 
  

   insigt 
  om 
  tschuktschernas 
  användning 
  af 
  växter 
  till 
  föda 
  beror 
  

   antagligen 
  derpå, 
  att 
  han 
  dels 
  var 
  obekant 
  med 
  deras 
  språk, 
  

   dels 
  allt 
  för 
  kort 
  tid 
  vistades 
  bland 
  dem, 
  för 
  att 
  fullständigt 
  

   lära 
  känna 
  deras 
  lefnadssätt. 
  

  

  Hvad 
  som 
  i 
  fråga 
  om 
  tschuktschernas 
  vegetabiliska 
  födo- 
  

   ämnen 
  synes 
  mig 
  isynnerhet 
  anmärkningsvärdt 
  är 
  den 
  insam- 
  

   ling 
  af 
  förråd 
  för 
  vintern 
  af 
  dylika, 
  som 
  äger 
  rum. 
  Dessa 
  

   förråd 
  äro 
  långt 
  ifrån 
  obetydliga, 
  och 
  deras 
  hopbringande 
  for- 
  

   drar 
  helt 
  visst 
  en 
  för 
  ett 
  polarfolk 
  utomordentlig 
  grad 
  af 
  ihär- 
  

   dighet 
  och 
  omtanke. 
  Jag 
  tror 
  icke, 
  att 
  jag 
  öfverdrifver, 
  om 
  

   jag 
  säger, 
  att 
  invånarne 
  i 
  Pitlekaj 
  och 
  de 
  kringliggande 
  

   tschuktschbyarna 
  vid 
  vinterns 
  inbrott 
  1878 
  hade 
  samlingar 
  

   af 
  vegetabilier, 
  »som 
  voro 
  fullt 
  proportionerliga 
  mot 
  deras 
  för- 
  

   råd 
  af 
  kött 
  och 
  späck. 
  Hos 
  en 
  .ren-tschuktsch, 
  som 
  jag 
  be- 
  

   sökte 
  under 
  mars 
  månad, 
  såg 
  jag 
  ännu 
  i 
  behåll 
  rätt 
  ansen- 
  

  

  