﻿358 
  KJELLMAX, 
  TSCHUKTSCHERNAS 
  BUSHÅLL8VÄXTRB. 
  

  

  own 
  exertions». 
  Beechey 
  nämner 
  på 
  åtskilliga 
  ställen 
  i 
  sin 
  

   reseskildring 
  de 
  vinterförråd, 
  h 
  vilka 
  eskimåerna 
  på 
  Nord- 
  

   amerikas 
  nordvestkust 
  samla, 
  men 
  talar 
  härvid 
  endast 
  om 
  

   animaliska 
  ämnen. 
  De 
  anrättningar, 
  på 
  hvilka 
  han 
  stundom 
  

   bjöds 
  af 
  dessa 
  vildar, 
  innehöllo 
  bär 
  och 
  syra. 
  J. 
  Simpson 
  

   lemnar 
  i 
  sin 
  på 
  två 
  års 
  iakttagelser 
  grundade 
  framställning 
  

   af 
  samma 
  eskimåer 
  ingen 
  antydan 
  om, 
  att 
  de 
  samla 
  några 
  

   vinterförråd 
  af 
  vegetabilier. 
  Han 
  omtalar 
  blott, 
  att 
  de 
  äta 
  bär 
  

   och 
  några 
  få 
  ätliga 
  rötter. 
  Och 
  dock 
  hafva 
  dessa 
  vesteskimåer 
  

   en 
  långt 
  större 
  och 
  lättare 
  tillgång 
  till 
  njutbara 
  växter 
  och 
  

   växtdelar 
  än 
  tschuktscherna. 
  Så 
  är 
  också 
  fallet 
  med 
  åtmin- 
  

   stone 
  största 
  delen 
  af 
  de 
  grönländska 
  eskimåerna, 
  om 
  hvilka 
  

   Rink 
  i 
  sitt 
  utförliga 
  och 
  lärorika 
  arbete 
  om 
  Grönland 
  anger, 
  

   att 
  det 
  af 
  vegetabiliska 
  ämnen 
  endast 
  är 
  kråkbär, 
  som 
  de 
  för- 
  

   tära 
  i 
  betydlig 
  mängd, 
  tilläggande 
  att 
  de 
  äta 
  dem 
  till 
  största 
  

   delen 
  samma 
  dag 
  de 
  plockas. 
  De 
  sibiriska 
  naturfolken 
  kallar 
  

   Middendorff 
  »Verächter 
  der 
  Pflanzenkost 
  und 
  eifrig 
  im 
  Erfiillen 
  

   des 
  Spruches: 
  sorget 
  nicht 
  fiir 
  den 
  morgenden 
  Tag.» 
  

  

  Det 
  är 
  till 
  den 
  vilda 
  naturen, 
  som 
  tschuktschen 
  är 
  hänvi- 
  

   sad 
  för 
  att 
  få 
  sina 
  behof 
  af 
  och 
  begär 
  efter 
  vegetabiliska 
  födo- 
  

   ämnen 
  uppfylda. 
  Med 
  någon 
  odling 
  af 
  sydligare, 
  matnyttiga 
  

   växter 
  befattar 
  han 
  sig 
  icke, 
  och 
  klimatets 
  stränghet, 
  vegeta- 
  

   tionsperiodens 
  korthet 
  och 
  bristen 
  på 
  tjenligjord 
  skulle 
  också 
  

   lägga 
  oöfverstigliga 
  hinder 
  häremot. 
  Icke 
  ens 
  inhemska 
  växter, 
  

   odlar 
  han 
  eller 
  har 
  han 
  frivilligt 
  och 
  medvetet 
  odlat, 
  en 
  om- 
  

   ständighet, 
  hvartill 
  väl 
  brist 
  på 
  omtanke 
  och 
  erfarenhet 
  är 
  

   orsaken, 
  men 
  som 
  också 
  skulle 
  kunna 
  sättas 
  i 
  samband 
  med 
  

   det 
  kringflackande 
  och 
  kringflyttande 
  lif, 
  hvilket 
  icke 
  blott 
  

   nomad-tschuktscherna 
  utan 
  äfven 
  kust-tschuktscherna 
  för 
  att 
  

   vinna 
  sin 
  utkomst 
  måste 
  föra. 
  Mot 
  sin 
  vilja 
  och 
  omedvetet 
  

   synes 
  dock 
  tschuktschen 
  hafva 
  blifvit 
  växtodlare. 
  Omkring 
  

   tschuktschtälten 
  finner 
  man 
  nämligen 
  nästan 
  öfverallt 
  en 
  del 
  

   växtarter 
  uppträda 
  i 
  täta, 
  slutna 
  massor, 
  af 
  hvilka 
  en 
  del 
  rent 
  

   af 
  saknas 
  i 
  trakten 
  rundt 
  omkring, 
  andra 
  visserligen 
  före- 
  

   komma 
  i 
  omgifningarna, 
  men 
  endast 
  fåtaligt 
  och 
  i 
  spridda 
  in- 
  

   divider. 
  Det 
  lider 
  intet 
  tvifvel, 
  att 
  en 
  del 
  af 
  dessa 
  kommit 
  

   hit 
  utan 
  tschuktschernas 
  åtgörande 
  och 
  här 
  i 
  den 
  gårdsmylla, 
  

   som 
  under 
  tidernas 
  lopp 
  samlat 
  sig 
  omkring 
  boningsplatserna, 
  

   funnit 
  en 
  för 
  sig 
  gynsam 
  jordmån, 
  qvarhållit 
  sig 
  och 
  förökat 
  

   sig 
  starkt. 
  Men 
  andra 
  åter 
  hafva 
  helt 
  visst 
  för 
  sin 
  närvaro 
  

   tschuktscherna 
  att 
  tacka, 
  hvilka 
  samlat 
  dem 
  fjerran 
  ifrån 
  och 
  

   såsom 
  afskräde 
  utkastat 
  vissa 
  delar 
  af 
  dem, 
  som 
  sedermera 
  

   rotfäst 
  och 
  förökat 
  sig. 
  Särdeles 
  anmärkningsvärd 
  i 
  detta 
  af- 
  

  

  