﻿De 
  norrsken, 
  som 
  sågos 
  vid 
  det 
  ställe 
  x 
  i 
  Berings 
  sund, 
  

   der 
  den 
  svenska 
  expeditionen 
  med 
  Vega 
  tillbragte 
  tiden 
  från 
  

   den 
  28 
  september 
  1878 
  till 
  den 
  18 
  juli 
  1879, 
  voro 
  visserligen 
  

   för 
  det 
  mesta 
  ytterst 
  oansenliga, 
  men 
  förtjena 
  likväl 
  en 
  sär- 
  

   skild 
  uppmärksamhet 
  för 
  den 
  prägel 
  af 
  oföränderlighet, 
  denna 
  

   eljest 
  så 
  skiftande 
  naturföreteelse 
  här 
  antog. 
  Just 
  härigenom 
  

   blir 
  man 
  i 
  tillfälle 
  att 
  rörande 
  vissa 
  norrskens 
  läge 
  i 
  rymden 
  

   påvisa 
  några 
  förhållanden, 
  hvilka 
  mindre 
  tydligt 
  framgå 
  af 
  

   iakttagelser 
  på 
  norrskenen 
  i 
  deras 
  vanliga, 
  praktfulla 
  och 
  vex- 
  

   lande 
  gestalt. 
  Våra 
  iakttagelser 
  vid 
  Berings 
  sund 
  tyckas 
  näm- 
  

   ligen 
  ådagalägga: 
  

  

  Att 
  vårt 
  jordklot 
  är 
  prydt, 
  äfven 
  under 
  norrsJcensminimumår, 
  

   med 
  en 
  nästan 
  ständig, 
  enkel, 
  dubbel 
  eller 
  flerdubbel 
  ljuskrans, 
  Jivars 
  

   inre 
  hänt 
  under 
  vintern 
  1878 
  — 
  79 
  vanligen 
  hade 
  en 
  höjd 
  öfver 
  jord- 
  

   ytan 
  af 
  ungefär 
  0,os 
  jordradier, 
  hvars 
  midt 
  var 
  belägen 
  ett 
  stycke 
  

   under 
  jordytan 
  något 
  norr 
  om 
  den 
  magnetiska 
  polen, 
  och 
  hvilken 
  

   med 
  en 
  genomskärning 
  af 
  omkring 
  0,3% 
  jordradier 
  utbredt 
  sig 
  i 
  ett 
  

   plan 
  vinkelrätt 
  mot 
  den 
  jordradie, 
  som 
  träffar 
  ljuskransens 
  medel- 
  

   punkt. 
  

  

  Synområdet 
  för 
  den 
  mest 
  beständiga 
  och 
  regelbundna 
  

   krets 
  i 
  denna 
  ljuskrans 
  sträcker 
  sig 
  endast 
  öfver 
  få 
  trakter 
  

   bebodda 
  af 
  folk 
  med 
  europeiskt 
  ursprung, 
  ett 
  förhållande 
  som 
  

   jämte 
  hela 
  företeelsens 
  svaga 
  ljusstyrka 
  torde 
  vara 
  anlednin- 
  

   gen 
  till, 
  att 
  man 
  förut 
  icke 
  fäst 
  den 
  uppmärksamhet 
  vid 
  den- 
  

   samma, 
  som 
  den 
  synes 
  förtjena. 
  

  

  Det 
  är 
  bekant, 
  att 
  äfven 
  strålnorrskenet 
  i 
  mellersta 
  Sverige 
  

   ofta 
  börjar 
  med 
  en 
  båge 
  af 
  jämnt 
  spridt 
  (ej 
  i 
  strålar 
  fördeladt) 
  

   ljus, 
  hvars 
  höjdpunkt 
  ligger 
  ungefär 
  i 
  magnetnålens 
  nord. 
  

   Denna 
  båge, 
  som 
  ej 
  bör 
  förvexlas 
  med 
  de 
  stråldelade, 
  ofta 
  

   äfvenledes 
  bågformade 
  norrskensbanden, 
  utgör 
  endast 
  en 
  yttre, 
  

   mindre 
  regelbunden 
  och 
  mindre 
  ofta 
  utbildad 
  ljuskrets, 
  belä- 
  

   gen 
  i 
  ett 
  plan 
  parallel 
  med 
  den, 
  hvarom 
  här 
  är 
  fråga. 
  Det 
  

  

  1 
  Fartyget 
  låg 
  infruset 
  i 
  skydd 
  af 
  några 
  grundisar, 
  1,4 
  kilometer 
  från 
  

   stranden, 
  nära 
  mynningen 
  af 
  Koljutschin 
  bay, 
  67° 
  4' 
  49" 
  n. 
  br. 
  och 
  186° 
  36' 
  58" 
  

   ostl. 
  längd 
  från 
  Greenw. 
  Norrskensiakttagelserna 
  gjordes 
  dels 
  ombord, 
  dels 
  

   från 
  ett 
  på 
  den 
  närmaste 
  stranden 
  af 
  is 
  uppfördt 
  observatorium. 
  Oaktadt 
  vi 
  

   öf 
  vervintrade 
  några 
  grader 
  öster 
  om 
  180° 
  längd 
  har 
  jag 
  öfverallt 
  vid 
  datum- 
  

   uppgifterna 
  följt 
  gamla 
  verldens 
  tidräkning. 
  

  

  