﻿430 
  NORDENSKIÖLD, 
  NOMBSKENEN 
  VID 
  BEBINGS 
  SUND. 
  

  

  mätta 
  på 
  jordytan 
  af 
  1G° 
  och 
  20°. 
  Denna 
  trakt 
  har 
  den 
  vanliga 
  

   bågen 
  i 
  zenit 
  och 
  närmare 
  åskådaren 
  än 
  någon 
  annan 
  del 
  af 
  

   jordklotet. 
  Af 
  skäl, 
  som 
  jag 
  redan 
  anfört, 
  visar 
  sig 
  »den 
  van- 
  

   liga 
  bågen» 
  härstädes 
  mindre 
  ofta 
  som 
  en 
  båge, 
  än 
  som 
  ett 
  

   allmänt 
  ljusskimmer, 
  hvilket 
  dock 
  torde 
  vara 
  så 
  oansenligt 
  i 
  

   jämförelse 
  med 
  de 
  strålnorrsken, 
  som 
  här 
  börja 
  blifva 
  all- 
  

   männa, 
  att 
  det 
  sannolikt 
  föga 
  beaktats. 
  Norrskensglorians 
  

   yttre 
  krets 
  bör 
  visa 
  sig 
  inom 
  detta 
  bälte 
  som 
  en 
  ljusbåge 
  i 
  

   magnetisk 
  syd, 
  den 
  innersta 
  kretsen 
  som 
  en 
  ljusbåge 
  i 
  magne- 
  

   tisk 
  nord, 
  och 
  dessa 
  bågar 
  böra 
  flytta 
  sig 
  öfver 
  zenit 
  från 
  

   nord 
  till 
  söder 
  eller 
  tvärtom. 
  Bältet 
  framgår 
  öfver 
  nordliga 
  

   delen 
  af 
  Britiska 
  Amerika, 
  mellersta 
  delen 
  af 
  Davis 
  Strait, 
  

   södra 
  delen 
  af 
  Grönland 
  (med 
  undantag 
  af 
  dess 
  sydligaste 
  

   del), 
  Jan 
  May 
  en, 
  södra 
  delen 
  af 
  Spetsbergen, 
  Beeren 
  Eiland 
  

   och 
  Frans 
  Josefs 
  land. 
  Bland 
  öfvervintringar 
  i 
  denna 
  trakt 
  

   må 
  nämnas 
  de 
  vid: 
  

  

  Bredd. 
  Länsrd. 
  

  

  N:o 
  24. 
  Point 
  Barrow 
  1852—54, 
  7P20' 
  14" 
  7' 
  W. 
  Gr. 
  Maguire. 
  

  

  » 
  29. 
  Frans 
  Josefs 
  land 
  1873— 
  74, 
  ■ 
  79° 
  51' 
  58° 
  56' 
  O. 
  Gr. 
  Payer. 
  

   » 
  28. 
  Beeren 
  Eiland 
  1865—66, 
  74° 
  39' 
  18» 
  48' 
  » 
  Tobiesen. 
  

  

  Den 
  egentliga 
  anteckningsboken 
  öfver 
  den 
  österrikiska 
  expedi- 
  

   tionens 
  norrskensiakttagelser 
  blef 
  visserligen 
  qvarlemnad, 
  då 
  

   »Tegetthoff» 
  öfvergafs, 
  men 
  hvad 
  som 
  fans 
  inskrifvet 
  i 
  den 
  me- 
  

   teorologiska 
  dagboken 
  har 
  på 
  ett 
  förtjenstfullt 
  sätt 
  blifvit 
  sam- 
  

   manstäldt 
  af 
  expeditionens 
  utmärkte 
  fartygschef 
  och 
  fysiker 
  

   Weyprecht. 
  De 
  lemna 
  oss 
  en 
  bild 
  af 
  norrskensföreteelserna 
  

   inom 
  det 
  bälte, 
  h 
  varom 
  här 
  är 
  fråga, 
  under 
  ett 
  af 
  de 
  år, 
  då 
  

   norrskenen 
  äro 
  talrikast 
  och 
  mest 
  utvecklade. 
  Femtioåtta 
  

   bågnorrsken, 
  13 
  med 
  höjdpunkt 
  i 
  magnetisk 
  nord, 
  28 
  med 
  

   höjdpunkt 
  i 
  magnetisk 
  syd 
  och 
  17, 
  hvars 
  bågar 
  framgingo 
  öfver 
  

   zenit 
  eller 
  flyttade 
  sig 
  öfver 
  zenit 
  från 
  nord 
  till 
  söder 
  eller 
  

   tvärtom, 
  omtalas 
  i 
  förteckningen 
  på 
  norrsken 
  sedda 
  från 
  Te- 
  

   getthoff 
  1872 
  — 
  74. 
  Det 
  är 
  ock 
  af 
  hvad 
  ofvanför 
  anförts 
  tydligt, 
  

   att 
  den 
  vanliga 
  glorian 
  här 
  oftast 
  bör 
  visa 
  sig 
  som 
  ett 
  all- 
  

   mänt 
  ljusskimmer, 
  eller 
  hvad 
  Weyprecht 
  träffande 
  kallar 
  

   ■»Nordlichtäimst», 
  öfver 
  större 
  delen 
  af 
  himlahvalfvet. 
  I 
  inled- 
  

   ningen 
  till 
  sin 
  afhandling 
  2 
  fäster 
  ock 
  Weyprecht 
  en 
  särskild 
  

   uppmärksamhet 
  vid 
  de 
  bågformiga 
  norrskenen, 
  som 
  noga 
  be- 
  

  

  1 
  Äfven 
  större 
  delen 
  af 
  vintern 
  1872 
  — 
  73 
  dref 
  expeditionens 
  i 
  isen 
  fängs- 
  

   lade 
  fartyg 
  »Tegetthoff» 
  ikring 
  inom 
  detta 
  område. 
  

  

  2 
  Die 
  Nordlichtbeobachtungen 
  der 
  Österreich.-TJngarischen 
  Aretisehen 
  Ex- 
  

   pedition 
  1872—74 
  (Denkschr. 
  der 
  mathem. 
  -natnrwiss. 
  Classe 
  der 
  Kaiserl. 
  

   Akademie 
  der 
  Wissensch., 
  Wien, 
  Bd 
  XXXV). 
  Wien 
  1878. 
  

  

  