﻿VEG 
  A-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  431 
  

  

  skrifvas. 
  Betecknande 
  härvid 
  säger 
  han 
  (sid. 
  3): 
  »Einzelne 
  

   Strahlen 
  lassen 
  sich 
  darin 
  nicht 
  mehr 
  erkennen. 
  Der 
  Bogen 
  

   besitzt 
  meistens 
  nur 
  mässige 
  Lichtintensität, 
  und 
  dieselbe 
  ist 
  

   ziemlich 
  gleichmässig 
  in 
  seiner 
  ganzen 
  Ausdehnung 
  vertheilt. 
  

   Die 
  Intensität 
  ist 
  allerdings 
  langsam 
  wechselnd, 
  aber 
  weniger 
  

   stellenweise, 
  als 
  gleichzeitig 
  im 
  ganzen 
  Bogen. 
  Besonders 
  in- 
  

   tensive 
  Nordlichterscheinungen 
  treten 
  niemals 
  in 
  der 
  Form 
  

   des 
  regelmässigen 
  Bogens 
  auf. 
  Den 
  Bogen 
  charakterisirt 
  die 
  

   regelmässige 
  Form 
  und 
  die 
  Ruhe 
  der 
  ganzen 
  Erscheinung. 
  > 
  

  

  IV. 
  Det 
  fjerde 
  området. 
  

  

  Ett 
  ringformigt 
  bälte 
  rundt 
  om 
  norrskenspolen 
  med 
  ra- 
  

   dier 
  mätta 
  på 
  jordytan 
  af 
  20° 
  och 
  28°. 
  Detta 
  bälte 
  går 
  öfver 
  

   norra 
  Sibirien, 
  en 
  stor 
  del 
  af 
  Aljaska, 
  Britiska 
  Amerika, 
  sydli- 
  

   gaste 
  Grönland, 
  Island, 
  norra 
  delen 
  af 
  Skandinaviska 
  halfön 
  

   och 
  Novaja 
  Semlja. 
  Här 
  böra 
  de 
  svaga 
  norrskenen 
  börja 
  med 
  

   en 
  ljusbåge 
  ungefär 
  i 
  magnetisk 
  nord, 
  från 
  hvilken 
  ofta 
  radie- 
  

   rande 
  strålar 
  af 
  större 
  eller 
  mindre 
  ljusstyrka 
  utgå 
  antingen 
  

   fritt 
  i 
  rymden, 
  eller 
  till 
  en 
  annan 
  med 
  den 
  första 
  nära 
  paral- 
  

   lel, 
  men 
  högre 
  liggande 
  båge. 
  

  

  Till 
  detta 
  bälte 
  hänföra 
  sig 
  de 
  iakttagelser, 
  som 
  gjordes 
  

   under 
  Wrangels 
  och 
  Anjous 
  vinterresor 
  på 
  det 
  Sibiriska 
  Is- 
  

   hafvet 
  och 
  under 
  Vegas 
  öfvervintring 
  i 
  Berings 
  sund. 
  Hit 
  

   hänföra 
  sig 
  äfven 
  norrskensiakttagelserna 
  från 
  Island, 
  Grön- 
  

   lands 
  sydspets 
  och 
  mellersta 
  delen 
  af 
  Britiska 
  Amerika. 
  Dessa 
  

   har 
  jag 
  dock 
  icke 
  haft 
  tillgång 
  till. 
  Wrangel 
  egnade 
  stor 
  upp- 
  

   märksamhet 
  åt 
  norrskensiakttagelser, 
  och 
  de 
  norrsken 
  han 
  såg 
  

   tyckas, 
  så 
  vidt 
  man 
  kan 
  döma 
  af 
  de 
  beklagligen 
  nog 
  ofull- 
  

   ständiga 
  meddelanden, 
  som 
  man 
  finner 
  dels 
  i 
  den 
  bekanta 
  be- 
  

   skrimingen 
  om 
  hans 
  resa, 
  ! 
  dels 
  hos 
  Parrot, 
  2 
  till 
  fullo 
  bekräfta 
  

   tillvaron 
  af 
  en 
  nästan 
  ständig 
  ljuskrans 
  kring 
  en 
  punkt 
  på 
  

   jordytan, 
  belägen 
  i 
  granskapet 
  af 
  den 
  magnetiska 
  polen. 
  Under 
  

   sina 
  resor 
  längs 
  ishafskusten 
  öster 
  om 
  Lena 
  såg 
  nämligen 
  

   Wrangel 
  hufvudsakligast 
  bågformiga 
  norrsken 
  i 
  N 
  12° 
  — 
  22° 
  O 
  

   (rättvisande). 
  

  

  V. 
  Det 
  femte 
  området. 
  

  

  Ett 
  bälte 
  omfattande 
  den 
  del 
  af 
  norra 
  halfklotet, 
  der 
  norr- 
  

   sken 
  iakttagits 
  och 
  som 
  ligger 
  utom 
  en 
  krets 
  med 
  norrskens- 
  

  

  1 
  G. 
  Engelhardt, 
  Wrangels 
  Eeise 
  etc. 
  Berlin 
  1839. 
  

  

  2 
  Physikalische 
  Beobachtungen 
  des 
  Capitain-Lieutenant 
  F. 
  v. 
  Wrangel. 
  

   Herausgegeben 
  und 
  bearbeitet 
  von 
  G. 
  F. 
  Parrot. 
  Berlin 
  1827, 
  sidd. 
  55—99. 
  

  

  