﻿TEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETES. 
  47 
  l 
  > 
  

  

  hade 
  sitt 
  tillhåll 
  på 
  strand- 
  och 
  strömsluttningarna. 
  Dessa 
  

   motsvara 
  den 
  sibiriska 
  nordkustens 
  blomstermark. 
  I 
  allmän- 
  

   het 
  voro 
  dessa 
  sluttningar 
  icke 
  täckta 
  af 
  en 
  sammanhängande 
  

   växtmatta. 
  Detta 
  var 
  fallet 
  endast 
  på 
  ett 
  par 
  ställen 
  i 
  när- 
  

   heten 
  af 
  tschuktschernas 
  bostäder, 
  der 
  marken 
  var 
  fuktig. 
  

   Här 
  visade 
  vegetationen 
  en 
  täthet, 
  frodighet 
  och 
  formrikedom,, 
  

   som 
  den 
  säkerligen 
  sällan 
  når 
  annorstädes 
  inom 
  det 
  arktiska 
  

   området. 
  

  

  Skulle 
  man 
  strängt 
  hålla 
  sig 
  till 
  det 
  allmänna 
  omdöme 
  

   Mertens 
  fäller 
  om 
  de 
  delar 
  af 
  den 
  asiatiska 
  Beringssunds-kusten 
  r 
  

   hvilka 
  han 
  besökte, 
  vore 
  man 
  nödsakad 
  att 
  anse 
  dem 
  för 
  

   ytterligt 
  torftiga, 
  ödsliga, 
  dystra 
  och 
  afskräckande. 
  »Aber 
  den 
  

   Gegenden 
  der 
  Beringsstrasse 
  vermochte 
  ich 
  keine 
  angenehme 
  

   Seite, 
  keine 
  Lichtpartie 
  abzugewinnen, 
  so 
  sehr 
  und 
  so 
  ängst- 
  

   lich 
  ich 
  mich 
  auch 
  darnach 
  umsah», 
  1 
  så 
  lyder 
  den 
  stränga 
  dom 
  

   han, 
  intagen 
  af 
  ön 
  Unalaschkas 
  skönhet, 
  fäller 
  öfver 
  dessa 
  

   trakter. 
  Helt 
  visst 
  skulle 
  den 
  blifvit 
  en 
  annan, 
  om 
  han 
  lan- 
  

   dat 
  här, 
  efter 
  att 
  förut 
  en 
  längre 
  tid 
  hafva 
  ströfvat 
  omkring 
  

   på 
  den 
  sibiriska 
  nordkustens 
  ödsliga 
  tundror, 
  och 
  föröfrigt- 
  

   torde 
  detta 
  omdöme 
  icke 
  vara 
  menadt 
  så 
  strängt 
  som 
  orden 
  

   falla, 
  åtminstone 
  står 
  det 
  illa 
  tillsamman, 
  synes 
  mig, 
  med 
  den 
  

   beskrifning 
  han 
  ger 
  af 
  landet. 
  Häri 
  talar 
  han 
  om 
  »tusen 
  fot- 
  

   höga 
  berg, 
  somliga 
  höljda 
  från 
  fot 
  till 
  topp 
  af 
  icke 
  smältande 
  

   snöfält-, 
  om 
  »en 
  stor 
  Tussilagos 
  blommor, 
  som 
  fylla 
  luften 
  

   med 
  vällukt», 
  om 
  »rika 
  fält 
  af 
  en 
  liten 
  Primula, 
  som 
  jämte 
  en 
  

   Potentillas 
  stora 
  guldgula 
  blommor 
  tjusa 
  ögat», 
  om 
  »en 
  älsk- 
  

   lig 
  Dodecatheon, 
  hvars 
  anblick 
  selbst 
  den 
  rohsten 
  Menschen 
  

   ergötzen 
  muss>, 
  om 
  bäckstränder, 
  som 
  prydas 
  af 
  en 
  »hvit- 
  

   blommig 
  Anemone, 
  liknande 
  vår 
  A. 
  nemorosa, 
  af 
  Corydalis 
  

   bulbosa(?) 
  — 
  en 
  näpen 
  Cineraria, 
  Rumex 
  digynus, 
  Rhodiola 
  

   rosea, 
  Epilobium 
  angustifolium, 
  flere 
  Pedicularis- 
  och 
  vide- 
  

   arter, 
  Rubus 
  Chameemorus, 
  Cardamine 
  amara 
  . 
  . 
  ., 
  Chrysosple 
  

   nium 
  oppositifolium, 
  en 
  liten 
  Ornithogalum, 
  Saxifraga 
  rivula- 
  

   ris, 
  Andromeda 
  polifolia 
  och 
  tetragona, 
  Ranunculus 
  acris 
  (?) 
  

   och 
  flere 
  andra 
  arter, 
  Eriophorum 
  vaginatum 
  och 
  polystachum 
  r 
  

   flere 
  Carices 
  och 
  gräsarter 
  . 
  . 
  . 
  . 
  > 
  o. 
  s. 
  v. 
  Detta 
  är 
  ju 
  behagliga 
  

   och 
  ljusa 
  sidor 
  nog. 
  För 
  min 
  del 
  tillmäter 
  jag 
  Konyam 
  bay 
  

   i 
  naturskönhet 
  en 
  mycket 
  framstående 
  plats 
  och 
  anser 
  mig 
  

   kunna 
  säga, 
  icke 
  blott 
  att 
  den 
  vida 
  öfverträffade 
  alla 
  de 
  trak- 
  

   ter 
  vid 
  Sibiriens 
  nordkust, 
  som 
  besöktes 
  under 
  Vega-färden, 
  

   utan 
  att 
  den 
  till 
  och 
  med 
  är 
  förtjent 
  af 
  att 
  sättas 
  vid 
  sidan 
  

  

  1 
  Mertens, 
  Brief, 
  sid. 
  70. 
  

  

  