﻿VEGA- 
  EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  AK 
  HETEN. 
  721 
  

  

  besynnerliga 
  djurforms 
  böjlighet 
  och 
  dess 
  af 
  omständigheterna 
  

   beroende 
  skepnad 
  och 
  färgteckning. 
  

  

  Jag 
  känner 
  inga 
  djur 
  från 
  Sibiriens 
  Ishaf, 
  som 
  finnas 
  lika 
  

   jämt 
  fördelade, 
  och 
  hvilka 
  man 
  har 
  utsigt 
  att 
  lika 
  ofta 
  träffa 
  

   på 
  der, 
  som 
  Idothea 
  entomon 
  och 
  Id. 
  Sabinei, 
  och 
  när 
  jag 
  i 
  

   det 
  föregående 
  talade 
  om 
  gamla 
  gengångare», 
  så 
  hade 
  jag- 
  

   främst 
  i 
  minnet 
  dessa 
  två 
  arter. 
  De 
  hafva 
  båda 
  träffats 
  på 
  

   nästan 
  lika 
  många 
  ställen, 
  en 
  sak 
  som 
  bäst 
  talar 
  för 
  deras 
  

   lika 
  allmänna 
  förekomst, 
  de 
  sämjas 
  icke 
  sällan 
  i 
  hvarandras 
  

   sällskap 
  inom 
  samma 
  område, 
  större 
  eller 
  mindre, 
  men 
  lika 
  

   ofta 
  lefva 
  de 
  åtskils 
  och 
  intaga 
  särskilda 
  områden, 
  der 
  de 
  då, 
  

   hvar 
  på 
  sitt 
  håll, 
  utgöra 
  den 
  individrikaste 
  djurarten. 
  Så 
  till 
  

   vida 
  hafva 
  dessa 
  två 
  arter 
  en 
  fullkomlig 
  likhet 
  med 
  hvar- 
  

   andra 
  i 
  sin 
  förekomst. 
  Men 
  der 
  finnes 
  å 
  andra 
  sidan 
  en 
  stor 
  

   olikhet 
  dem 
  emellan. 
  Den 
  består 
  deri, 
  att 
  Idothea 
  entomon 
  

   uppträder, 
  hvarhelst 
  hon 
  förekommer, 
  i 
  ett 
  ojämförligt 
  mycket 
  

   större 
  antal 
  individer 
  än 
  Id. 
  Sabinei, 
  och 
  denna 
  regel 
  har 
  sin 
  

   tillämpning 
  antingen 
  de 
  lefva 
  åtskils 
  eller 
  tillsammans. 
  Sta- 
  

   tionen 
  79 
  lemnade 
  101 
  exemplar 
  af 
  Id. 
  entomon 
  mot 
  14 
  af 
  Id. 
  

   Sabinei, 
  stationen 
  81 
  lemnade 
  48 
  af 
  den 
  förra 
  mot 
  29 
  af 
  den 
  

   senare, 
  stationen 
  84 
  lemnade 
  resp. 
  350 
  och 
  2 
  af 
  hvardera 
  arten. 
  

   Stationen 
  93 
  slutligen 
  lemnade 
  efter 
  blott 
  en 
  kort 
  tids 
  trawl- 
  

   ning 
  800 
  exemplar 
  af 
  Id. 
  entomon, 
  men 
  intet 
  af 
  Id. 
  Sabinei. 
  

   Dessa 
  exempel 
  kunna 
  vara 
  tillräckliga 
  för 
  att 
  visa, 
  att 
  Id. 
  

   entomon 
  i 
  Sibiriens 
  Ishaf 
  förekommer 
  i 
  en 
  ojämförligt 
  mycket 
  större 
  

   mängd 
  än 
  Id. 
  Sabinei. 
  

  

  Vid 
  ett 
  föregående 
  tillfälle, 
  när 
  fråga 
  var 
  om 
  Kariska 
  

   hafvets 
  lägre 
  djur, 
  har 
  jag 
  påpekat 
  såsom 
  en 
  egendomlighet 
  

   för 
  detta 
  haf, 
  att 
  det 
  karakteriseras 
  af 
  Idotheornas 
  slägte 
  och 
  

   att 
  det 
  är 
  företrädesvis 
  deras 
  provins. 
  l 
  På 
  grund 
  af 
  den 
  er- 
  

   farenhet, 
  som 
  jag 
  sedermera 
  vunnit 
  rörande 
  evertebratfaunans 
  

   sammansättning 
  i 
  Sibiriska 
  Ishafvets 
  östra 
  del, 
  vill 
  jag 
  nu 
  

   tillägga, 
  att 
  sak 
  samma 
  gäller 
  om 
  denna, 
  och 
  detta 
  i 
  långt 
  

   högre 
  grad 
  än 
  om 
  den 
  vestra 
  delen, 
  Kariska 
  hafvet. 
  Den 
  

   satsen 
  äger 
  man 
  nu 
  ovedersägligen 
  rätt 
  att 
  ställa 
  upp 
  såsom 
  

   Sibiriska 
  Ishafvets 
  första 
  djurgeografiska 
  kännemärke, 
  att 
  det 
  är 
  

   Idotheornas 
  provins, 
  ty 
  inga 
  andra 
  större 
  djurformer 
  förekomma 
  

   der 
  så 
  likformigt 
  spridda 
  eller 
  i 
  en 
  sådan 
  talrik 
  mängd 
  som 
  

   Idothea 
  entomon 
  och 
  Id. 
  Sabinei. 
  

  

  Det 
  återstår 
  mig 
  nu 
  att 
  redogöra 
  för 
  tre 
  andra 
  djurarter, 
  

  

  1 
  Jfr 
  Nordenskiöld 
  och 
  Théel, 
  Redogörelse 
  för 
  de 
  svenska 
  expeditio- 
  

   nerna 
  till 
  mynningen 
  af 
  Jenisej 
  år 
  1876 
  (Bihang 
  till 
  Kgl. 
  Sv. 
  Vet.-Akad. 
  

   Handlingar, 
  Bd 
  4.' 
  N;o 
  11), 
  sid. 
  21. 
  

  

  46 
  

  

  