﻿VF.GA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  ^31 
  

  

  har 
  F. 
  R. 
  Kjellman 
  egnat 
  ett 
  särskildt 
  kapitel 
  (sid. 
  57 
  — 
  67) 
  

   åt 
  algvegetationens 
  olika 
  regioner. 
  Dessa 
  äro, 
  enligt 
  hans 
  

   undersökningar, 
  vid 
  Novaja 
  Semljas 
  kuster 
  tre, 
  nämligen 
  l:o) 
  

   den 
  litorala 
  regionen, 
  som 
  omfattar 
  hvad 
  man 
  i 
  Norge 
  plägar 
  

   benämna 
  »fjären», 
  den 
  del 
  af 
  hafsbottnen, 
  som 
  blottas 
  vid 
  

   ebb, 
  men 
  åter 
  täckes 
  af 
  vatten 
  vid 
  flod 
  ; 
  2:o) 
  den 
  sublitora 
  

   regionen, 
  som 
  följer 
  i 
  ordning 
  näst 
  denna 
  och, 
  i 
  fråga 
  om 
  

   algerna, 
  sträcker 
  sig 
  ner 
  till 
  20 
  famnars 
  djup; 
  3:o) 
  den 
  eli- 
  

   torala 
  regionen, 
  som 
  omfattar 
  alla 
  nedanför 
  20 
  famnar 
  be- 
  

   fintliga 
  djup. 
  

  

  När 
  jag 
  samlat 
  mina 
  iakttagelser 
  öfver 
  hafsdjurens 
  ut- 
  

   bredning 
  i 
  Sibiriens 
  Ishaf, 
  för 
  att 
  se 
  till, 
  om 
  äfven 
  de 
  kunde 
  

   medge 
  en 
  indelning 
  i 
  regioner, 
  har 
  jag 
  kommit 
  till 
  den 
  åsig- 
  

   ten, 
  att 
  om 
  en 
  sådan 
  indelning 
  bör 
  göras, 
  så 
  Jcommer 
  hon 
  i 
  det 
  

   närmaste 
  att 
  sammanfalla 
  med 
  Kjellman' 
  s 
  tre 
  regioner. 
  Jag 
  

   vill 
  alltså, 
  för 
  den 
  lättare 
  öfversigtens 
  skull, 
  antaga 
  tre 
  verti- 
  

   kala 
  regioner 
  för 
  Sibiriska 
  Ishafvets 
  evertebratfauna, 
  hvilkas 
  

   namn 
  mycket 
  passande 
  blifva 
  desamma 
  som 
  de, 
  hvilka 
  Kjell- 
  

   man 
  användt 
  för 
  algvegetationen. 
  Men 
  det 
  må 
  genast 
  an- 
  

   märkas, 
  att 
  jag 
  är 
  mycket 
  oviss, 
  hvar 
  gränsen 
  mellan 
  den 
  

   sublitorala 
  och 
  den 
  elitorala 
  regionen 
  bör 
  sättas. 
  Det 
  natur- 
  

   ligaste 
  blir 
  kanhända 
  att 
  sätta 
  denna 
  gräns 
  vid 
  30 
  till 
  40 
  

   famnars 
  djup. 
  Vilja 
  vi 
  nu 
  taga 
  dessa 
  tre 
  regioner 
  i 
  närmare 
  

   skärskådande, 
  så 
  möter 
  oss 
  i 
  främsta 
  hand 
  ett 
  ganska 
  egen- 
  

   domligt 
  förhållande, 
  nämligen 
  det 
  att 
  

  

  den 
  litorala 
  regionen 
  

  

  äger 
  inga 
  djur, 
  och 
  detta 
  märkliga 
  förhållande 
  finner 
  sin 
  för- 
  

   klaring 
  i 
  följande 
  omständigheter. 
  

  

  Under 
  en 
  mycket 
  stor 
  del 
  af 
  året, 
  för 
  de 
  olika 
  ställena 
  

   något 
  olika, 
  men 
  i 
  medeltal 
  antagligen 
  nio 
  månader, 
  omgifves 
  

   Sibiriska 
  Ishafvets 
  hela 
  kuststräcka 
  af 
  en 
  sammanhängande, 
  

   obruten 
  ismassa, 
  som 
  naturligen 
  under 
  den 
  tiden, 
  på 
  grund 
  

   af 
  sin 
  betydliga 
  tjocklek, 
  gör 
  all 
  litoral 
  vegetation 
  och 
  litoralt 
  

   djurlif 
  omöjliga, 
  och 
  när 
  denna 
  en 
  gång 
  försvinner 
  från 
  ku- 
  

   sten, 
  så 
  sker 
  det 
  endast 
  delvis, 
  på 
  vissa 
  korta 
  tider, 
  eller 
  

   träda 
  andra 
  omständigheter 
  genast 
  i 
  stället, 
  som 
  verka 
  häm- 
  

   mande 
  och 
  förstörande 
  för 
  ett 
  litoralt 
  djurlifs 
  fortkomst. 
  Hvad 
  

   först 
  och 
  främst 
  det 
  under 
  en 
  vinters 
  lopp 
  nybildade 
  istäckets 
  

   tjocklek 
  angår, 
  så 
  äger 
  man 
  två 
  direkta 
  iakttagelser 
  deröfver 
  

   från 
  Sibiriens 
  kuster, 
  nämligen 
  af 
  Wr 
  ängel, 
  som 
  i 
  närheten 
  

   af 
  Nysibiriska 
  öarna 
  mätt 
  den 
  nybildade 
  hafsisens 
  tjocklek 
  

  

  