﻿752 
  STUXBEBG, 
  EVERTEBEAT 
  FAUNAN 
  I 
  SIBIRIENS 
  I 
  S 
  HA 
  F. 
  

  

  Escharella 
  Jacotini, 
  Eschara 
  laavis, 
  Discopora 
  sincera, 
  Diseo- 
  

   pora 
  coccinea 
  f. 
  veatricosa, 
  Discopora 
  labiata, 
  Discopora 
  ap- 
  

   pensa, 
  Discopora 
  elongata, 
  Astarte 
  crebricostata, 
  Pecten 
  Ho- 
  

   skynsi 
  v. 
  major, 
  Solaster 
  papposus, 
  Solaster 
  furcifer, 
  Pedicel- 
  

   laster 
  typicus, 
  Ophioglypha 
  Sarsi, 
  Ophioscolex 
  glacialis, 
  Ante- 
  

   don 
  Eschrichti. 
  

  

  Denna 
  formation 
  sluter 
  sig 
  genom 
  sitt 
  läge 
  och 
  det 
  djup 
  

   hon 
  intager 
  nära 
  till 
  Reticulipora-formationen, 
  med 
  hvilken 
  

   hon 
  har 
  gemensamt 
  en 
  del 
  underordnade 
  djurarters 
  förekomst. 
  

   Detsamma 
  kan 
  äfven 
  sägas 
  om 
  hennes 
  förhållande 
  till 
  den 
  

   strax 
  norrut 
  vidtagande 
  äkta, 
  oblandade 
  Ophiacantha-forma- 
  

   tionen, 
  som 
  är 
  funnen 
  på 
  stationerna 
  50 
  och 
  51. 
  

  

  De 
  af 
  handlade 
  nio 
  formationerna 
  skulle 
  således 
  vara 
  Ka- 
  

   riska 
  hafvets 
  uteslutande 
  tillhörighet. 
  Gå 
  vi 
  nu 
  öfver 
  till 
  

   dem, 
  som 
  å 
  andra 
  sidan 
  ensamt 
  tillhöra 
  Sibiriska 
  Ishafvets 
  

   östra 
  del, 
  så 
  möter 
  oss 
  först 
  och 
  främst 
  

  

  10. 
  Ecli 
  i 
  nu 
  s-formationen, 
  

  

  som 
  är 
  funnen 
  på 
  blott 
  en 
  enda 
  inskränkt 
  punkt, 
  vid 
  Preo- 
  

   brascheni-ön 
  i 
  Chatanga-vikens 
  mynning 
  (stationen 
  73), 
  der 
  

   djupet 
  är 
  5 
  famnar 
  och 
  bottnen 
  utgöres 
  af 
  fast 
  sten. 
  Hennes 
  

   kännetecknande 
  djurform 
  är 
  Echinus 
  dröbachiensis, 
  som 
  lefver 
  

   i 
  öfvervägande 
  mängd 
  öfverallt 
  der 
  han 
  uppträder. 
  Af 
  andra 
  

   arter, 
  som 
  lefde 
  blandade 
  med 
  denna, 
  voro 
  Ophiacantha 
  bi- 
  

   dentata 
  och 
  Asterias 
  Lincki 
  cle 
  märkligaste. 
  Det 
  är 
  anmärk- 
  

   ningsvärdt, 
  att 
  denna 
  jämte 
  en 
  närbelägen 
  punkt 
  (stationen 
  

   72) 
  äro 
  de 
  enda 
  i 
  Sibiriens 
  östra 
  Ishaf, 
  der 
  denna 
  i 
  de 
  ark- 
  

   tiska 
  hafven 
  på 
  större 
  djup 
  och 
  stenig 
  botten 
  ytterst 
  vanliga 
  l 
  

  

  1 
  Ett 
  exempel 
  på 
  hans 
  talrikhet 
  rester 
  om 
  No-vaja 
  Semlja 
  må 
  anföras. 
  

   I 
  min 
  dagbok 
  för 
  1875 
  (Provens 
  expedition) 
  har 
  jag 
  för 
  den 
  24 
  juni 
  anteck- 
  

   nat 
  följande: 
  »På 
  natten 
  under 
  seglingen 
  mot 
  norr 
  lades 
  svabeln 
  ut 
  unge- 
  

   får 
  3 
  mil 
  norr 
  om 
  Norra 
  Gåskap. 
  Då 
  den 
  upptogs 
  efter 
  Va 
  timmes 
  tid, 
  var 
  

   den 
  alldeles 
  fullsatt 
  af 
  Echini, 
  den 
  lilla 
  vanliga 
  gröngrå 
  Echinus 
  dröbachi- 
  

   ensis, 
  så 
  att 
  jag 
  deraf 
  kunde 
  räkna 
  ända 
  till 
  300 
  stycken, 
  fångade 
  på 
  en 
  

   väglängd 
  af 
  3,000 
  alnar, 
  d. 
  v. 
  s. 
  en 
  Echinus 
  var 
  fångad 
  nå 
  livar 
  10:de 
  aln. 
  

   Och 
  dock 
  kan 
  man 
  antaga, 
  att 
  ej 
  hälften, 
  kanske 
  blott 
  en 
  tredjedel 
  af 
  det 
  verk- 
  

   ligen 
  förekommande 
  antalet 
  följt 
  med 
  svabeln 
  upp. 
  Bottnen 
  var 
  bergbotten, 
  

   full 
  af 
  stenar, 
  såsom 
  sänklodet 
  utvisade, 
  och 
  djupet 
  30 
  famnar. 
  Af 
  andra 
  

   djur 
  funnos 
  blott 
  Ophiacantha 
  bidentata, 
  en 
  Flustra-art, 
  en 
  Hydroid 
  och 
  

   något 
  för 
  mig 
  obekant 
  kolonibildande 
  djur, 
  möjligen 
  en 
  Bryozo.» 
  — 
  I 
  stor 
  

   massa 
  fans 
  Echinus 
  dröbachiensis 
  sedermera 
  på 
  flere 
  ställen 
  vid 
  Novaja 
  

   Semljas 
  vestkust, 
  t, 
  ex. 
  vid 
  Alkfjället 
  i 
  Besimannaja 
  vikens 
  mynning 
  på 
  

   50 
  — 
  G0 
  famnars 
  djup. 
  

  

  