﻿VEGA 
  -EXPEDITION 
  ENS 
  VETENSKAPLIGA 
  AB 
  BETEN. 
  769 
  

  

  38. 
  Goésia 
  depressa, 
  

  

  39. 
  Podocerus 
  latipes, 
  

  

  40. 
  Dulichia 
  spinosissima, 
  

  

  41. 
  Paradulichia 
  sp., 
  

  

  42. 
  Cercops 
  Holbölli, 
  

  

  43. 
  Aegina 
  longicornis. 
  

  

  Blott 
  genom 
  att 
  betrakta 
  de 
  nu 
  kända 
  114 
  arktiska 
  amfi- 
  

   podernas 
  utbredning, 
  sådan 
  den 
  blifvit 
  framstäld 
  i 
  det 
  före- 
  

   gående, 
  finner 
  man, 
  att 
  Sibiriens 
  Ishaf 
  afviker 
  mycket 
  från 
  

   polarbassängens 
  öfriga 
  del, 
  och 
  detta 
  sammanhänger 
  der- 
  

   med 
  att 
  

  

  c) 
  No 
  vaja 
  Seralj 
  a 
  bildar 
  en 
  bestämd 
  gräns 
  för 
  en 
  stor 
  del 
  djur- 
  

   arters 
  förekomst 
  i 
  hafven 
  vester 
  och 
  öster 
  derom. 
  

  

  Hvad 
  amfipoderna 
  angår, 
  kan 
  man 
  finna 
  bekräftelsen 
  af 
  

   denna 
  sats 
  genom 
  att 
  studera 
  å 
  ena 
  sidan 
  de 
  arktiska 
  arter, 
  

   som 
  saknas 
  i 
  Sibiriens 
  Ishaf, 
  och 
  å 
  andra 
  sidan 
  dem, 
  som 
  

   uteslutande 
  tillhöra 
  denna 
  del 
  af 
  polarbassängen. 
  Förhållan- 
  

   det 
  är 
  detsamma 
  äfven 
  inom 
  andra 
  djurgrupper, 
  hvarpå 
  det 
  

   här 
  kan 
  vara 
  nog 
  att 
  anföra 
  några 
  exempel 
  från 
  dekapoderna, 
  

   isopoderna 
  och 
  echinodermerna. 
  Så, 
  exempelvis, 
  finna 
  vi 
  icke 
  

   i 
  Sibiriens 
  Ishaf 
  af 
  dekapoder 
  Crangon 
  boreas, 
  x 
  Hippolyte 
  Fa- 
  

   bricii, 
  Hipp. 
  incerta, 
  Hipp. 
  macilenta, 
  Hipp. 
  aculeata, 
  1 
  Hipp. 
  

   microcerus, 
  Hipp. 
  Panschi, 
  Pandalus 
  borealis, 
  Pand. 
  annuli- 
  

   cornis, 
  Pseudomma 
  roseum 
  och 
  Lamprops 
  fuscata, 
  af 
  isopoder 
  

   Henopomus 
  tricornis 
  och 
  Jsera 
  nivalis, 
  af 
  echinodermer 
  Cucu- 
  

   maria 
  frondosa, 
  Cuc. 
  calcigera, 
  Psolus 
  phantapus, 
  Psol. 
  Fa- 
  

   bricii, 
  x 
  Ophioglypha 
  Stuwitzii, 
  Ophiopholis 
  aculeata, 
  1 
  Ophi- 
  

   opus 
  arcticus 
  och 
  Astrophyton 
  Agassizi. 
  Några 
  af 
  dessa 
  arter 
  

   äro 
  hittills 
  kända 
  endast 
  från 
  Grönlands 
  haf, 
  ej 
  tillika 
  från 
  

   Spetsbergens, 
  och 
  dem 
  kan 
  man 
  således 
  icke 
  skäligen 
  vänta 
  

   att 
  finna 
  ens 
  vid 
  Novaja 
  Semljas 
  vestkust, 
  ännu 
  mindre 
  i 
  

   Kariska 
  hafvet 
  eller 
  öster 
  derom. 
  Men 
  det 
  är 
  verkligen 
  i 
  

   hög 
  grad 
  egendomligt, 
  att 
  andra 
  afgjordt 
  arktiska 
  och 
  i 
  de 
  

   öfriga 
  arktiska 
  hafven 
  vanliga 
  arter, 
  som 
  t. 
  ex. 
  Crangon 
  bo- 
  

  

  1 
  Strängt 
  taget 
  gäller 
  icke 
  denna 
  sats 
  om 
  Crangon 
  boreas, 
  Hippolyte 
  

   aculeata, 
  Psolus 
  Fabricii 
  och 
  Ophiopholis 
  aculeata, 
  ty 
  de 
  tre 
  förstnämnda 
  

   äro 
  funna 
  strax 
  öster 
  om 
  Koljutschin-viken 
  på 
  stationen 
  99 
  c. 
  och 
  Ophiopho- 
  

   lis 
  aculeata 
  i 
  Kariska 
  hafvet 
  på 
  stationen 
  50. 
  Men 
  då 
  de 
  alla 
  icke 
  äro 
  

   funna 
  utefter 
  hela 
  Sibiriens 
  Ishafskust 
  från 
  Jenisejs 
  mynning 
  till 
  Koljut- 
  

   schin-viken, 
  ställer 
  jag 
  dem 
  i 
  samma 
  kategori 
  som 
  de 
  andra 
  evertebrater, 
  

   hvilka 
  saknas 
  i 
  Sibiriens 
  Ishaf. 
  

  

  49 
  

  

  