﻿770 
  STUXBERG, 
  EVERTEBRATFAUNAN 
  I 
  SIBIRIEXS 
  ISEAF. 
  

  

  reas 
  och 
  Ophiopholis 
  aculeata, 
  hvilka 
  förekomma 
  ganska 
  van- 
  

   ligt 
  vid 
  Novaja 
  Semljas 
  vestra 
  kust 
  och 
  i 
  dess 
  sund, 
  helt 
  och 
  

   hållet 
  saknas 
  i 
  Sibiriens 
  Ishaf. 
  Crangon 
  boreas 
  finnes 
  ännu 
  

   vid 
  Kamtschatka 
  och 
  i 
  Berings 
  haf, 
  derifrån 
  sträcker 
  sig 
  hans 
  

   utbredning 
  norr 
  ut 
  genom 
  Berings 
  sund 
  åt 
  öster 
  genom 
  Nord- 
  

   amerikas 
  arktiska 
  arkipelag, 
  förbi 
  Grönland 
  ner 
  till 
  Labrador 
  

   och 
  Massachusetts 
  bay, 
  han 
  finnes 
  vidare 
  vid 
  Spetsbergen, 
  

   vid 
  Skandinaviens 
  vestra 
  kust 
  ner 
  till 
  Bergen, 
  och 
  i 
  Mur- 
  

   manska 
  hafvet 
  till 
  Novaja 
  Semlja; 
  men 
  följa 
  vi 
  honom 
  åter 
  

   från 
  Berings 
  sund 
  mot 
  vester, 
  så 
  går 
  han 
  icke 
  längre 
  än 
  till 
  

   Koljutschin-viken, 
  som 
  ligger 
  20 
  svenska 
  mil 
  vester 
  om 
  detta 
  

   sund. 
  Han 
  saknas 
  således 
  i 
  hela 
  Sibiriens 
  Ishaf 
  från 
  Novaja 
  

   Semlja 
  i 
  vester 
  till 
  Koljutschin-viken 
  i 
  öster, 
  och 
  denna 
  hans 
  

   frånvaro 
  der, 
  sedd 
  i 
  sammanhang 
  med 
  hans 
  vidsträckta 
  ut- 
  

   bredning 
  inom 
  det 
  rent 
  arktiska 
  området, 
  må 
  sägas 
  vara 
  verk- 
  

   ligen 
  förvånande. 
  Ett 
  försök 
  att 
  utreda 
  orsakerna 
  till 
  en 
  så 
  

   egendomlig 
  utbredning 
  vore 
  i 
  hög 
  grad 
  mödan 
  värdt, 
  men 
  

   ett 
  sådant 
  försök 
  skulle 
  fordra 
  utredningen 
  af 
  många 
  andra 
  

   frågor 
  innan 
  dess. 
  Lika 
  egendomligt 
  är 
  t. 
  ex. 
  också 
  det, 
  att 
  

   Socarnes 
  Vahli, 
  en 
  amfipod 
  som 
  förekommer 
  mycket 
  vanligt 
  

   vid 
  Spetsbergen, 
  Grönland, 
  Island, 
  men 
  sällsynt 
  vid 
  norra 
  

   Skandinavien 
  och 
  af 
  Heller 
  upptages 
  bland 
  de 
  krustaceer, 
  

   som 
  österrikisk-ungerska 
  expeditionen 
  hemfört 
  från 
  hafvet 
  

   mellan 
  Novaja 
  Semlja 
  och 
  Frans 
  Josefs 
  land, 
  ännu 
  aldrig 
  

   träffats 
  i 
  Sibiriens 
  Ishaf. 
  

  

  De 
  flesta 
  af 
  de 
  amfipoder, 
  som 
  äro 
  egendomliga 
  för 
  Si- 
  

   biriens 
  Ishaf, 
  hafva 
  sin 
  naturliga 
  gräns 
  i 
  vester 
  vid 
  Novaja 
  

   Semljas 
  ostkust; 
  endast 
  några 
  få 
  bland 
  dem, 
  såsom 
  t. 
  ex. 
  

   Weyprechtia 
  mirabilis 
  n. 
  sp. 
  och 
  Ampelisca 
  picta 
  n. 
  sp., 
  sak- 
  

   nas 
  i 
  Kariska 
  hafvet, 
  deras 
  vestgräns 
  kan 
  således 
  lämpligen 
  

   sättas 
  vid 
  Tajmyrlandets 
  nordkust 
  eller 
  kanske 
  långt 
  öster 
  

   derom. 
  Bland 
  dekapoder 
  bildar 
  Novaja 
  Semlja 
  med 
  Frans 
  

   Josefs 
  land 
  gränsen 
  i 
  vester. 
  för 
  Bythocaris 
  Payeri 
  och 
  Cran- 
  

   gon 
  salebrosus, 
  bland 
  isopoder 
  för 
  Idothea 
  entomon 
  och 
  Par- 
  

   anthura 
  arctica, 
  bland 
  echinodermer 
  för 
  Asterias 
  panoplo, 
  

   Asterias 
  Lincki 
  och 
  Solaster 
  tumidus. 
  

  

  d) 
  Evertebratfaunans 
  rörlighet 
  och 
  successiva 
  förändringar, 
  

   delvis 
  orsakade 
  genom 
  invandring 
  från 
  andra 
  håll. 
  

  

  Det 
  är 
  en 
  känd 
  sak, 
  att 
  floran 
  och 
  faunan 
  i 
  hvarje 
  land 
  

   och 
  hvarje 
  haf, 
  större 
  eller 
  mindre, 
  äro 
  underkastade 
  fort- 
  

   gående 
  förändringar 
  i 
  deras 
  sammansättning, 
  men 
  dessa 
  för- 
  

  

  