﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  AEBETEX. 
  

  

  771 
  

  

  ändringar 
  försiggå 
  så 
  långsamt, 
  att 
  de 
  icke 
  blifva 
  synnerligen 
  

   märkbara 
  förr 
  än 
  efter 
  århundradens 
  förlopp. 
  Om 
  det 
  Sibi- 
  

   riska 
  Ishafvet 
  icke 
  stode 
  i 
  samband 
  med 
  något 
  annat 
  haf 
  än 
  

   det 
  egentliga 
  polarhafvet, 
  om 
  detta 
  vore 
  afstängdt 
  från 
  de 
  

   stora 
  verldshafven, 
  som 
  befinna 
  sig 
  under 
  helt 
  andra 
  fysiska 
  

   förhållanden 
  och 
  följaktligen 
  hysa 
  helt 
  andra 
  djur 
  och 
  växter, 
  

   så 
  skulle 
  polarhafvets 
  eller 
  polarbassängens, 
  d. 
  v. 
  s. 
  den 
  rent 
  

   arktiska 
  faunan 
  icke 
  vara 
  underkastad 
  någon 
  annan 
  förändring 
  

   än 
  den, 
  som 
  kunde 
  blifva 
  en 
  följd 
  af 
  de 
  der 
  afstängdt 
  boende 
  

   arternas 
  inbördes 
  konkurrens, 
  deras 
  utträngande 
  den 
  enas 
  af 
  

   den 
  andra 
  och 
  till 
  sist 
  möjligen 
  uppkomsten 
  af 
  nya 
  arter 
  ge- 
  

   nom 
  karakterernas 
  divergens 
  och 
  ombildning. 
  Men 
  nu 
  be- 
  

   finner 
  sig 
  Sibiriens 
  Ishaf 
  icke 
  i 
  en 
  så 
  afskild 
  belägenhet, 
  det 
  

   har 
  tvärtom 
  förbindelse 
  med 
  de 
  båda 
  stora 
  verldshafven, 
  At- 
  

   lanten 
  och 
  Stilla 
  hafvet. 
  Det 
  är 
  då 
  också 
  helt 
  naturligt, 
  att 
  

   dess 
  fauna 
  rekryteras 
  från 
  dessa 
  båda 
  håll; 
  genom 
  polar- 
  

   bassängens 
  Atlantiska 
  arm 
  å 
  ena 
  sidan 
  och 
  å 
  den 
  andra 
  ge- 
  

   nom 
  dess 
  Berings-arm 
  tager 
  det 
  så 
  småningom 
  emot 
  en 
  och 
  

   annan 
  nykomling, 
  från 
  vester 
  eller 
  öster, 
  och 
  i 
  gengäld 
  lem- 
  

   nar 
  det 
  också 
  helt 
  säkert 
  ifrån 
  sig 
  en 
  och 
  annan 
  af 
  sina 
  gamla 
  

   tillhörigheter. 
  

  

  Dessa 
  slutsatser 
  tränga 
  sig 
  helt 
  osökt 
  på 
  en, 
  då 
  man 
  jäm- 
  

   för 
  det 
  Sibiriska 
  Ishafvets 
  vestra 
  och 
  östra 
  delar 
  med 
  hvar- 
  

   andra 
  i 
  faunistiskt 
  hänseende, 
  och 
  slutligen 
  dessa 
  å 
  ena 
  sidan 
  

   med 
  faunområdet 
  i 
  dess 
  helhet 
  å 
  den 
  andra. 
  

  

  Taga 
  vi 
  först 
  och 
  främst 
  i 
  betraktande 
  Kariska 
  hafvets 
  

   sammanknytningsställen 
  med 
  det 
  Murmanska, 
  d. 
  v. 
  s. 
  hafvet 
  

   mellan 
  Novaja 
  Semlja 
  och 
  Frans 
  Josefs 
  land, 
  Matotschkin 
  

   schar, 
  Kariska 
  porten 
  och 
  Jugor 
  schar, 
  så 
  finna 
  vi 
  der 
  flere 
  

   former 
  »från 
  polarbassängens 
  Atlantiska 
  arm, 
  hvilka 
  icke 
  finnas 
  

   öster 
  derom. 
  Sådana 
  äro 
  Pandalus 
  borealis, 
  Socarnes 
  Vahli, 
  

   Anonyx 
  gulosus, 
  Amathilla 
  Sabinei, 
  Pardalisca 
  cuspidata, 
  Cap- 
  

   rella 
  septentrionalis, 
  Litorina 
  obtusata, 
  Turritella 
  erosa, 
  Ri- 
  

   mula 
  noachina, 
  Buccinum 
  ciliatum, 
  B. 
  undulatum, 
  B. 
  glaciale, 
  

   B. 
  angulosum. 
  I 
  det 
  föregående 
  har 
  jag 
  nämnt 
  några 
  af 
  de 
  

   arter, 
  som 
  hafva 
  sin 
  vestra 
  gräns 
  vid 
  Novaja 
  Semljas 
  ostkust; 
  

   de 
  kunna 
  således 
  lämpligen 
  förbigås 
  här. 
  

  

  A 
  andra 
  sidan, 
  vända 
  vi 
  oss 
  till 
  den 
  del 
  af 
  Sibiriens 
  Ishaf, 
  

   som 
  närmast 
  gränsar 
  till 
  Berings 
  sund 
  och 
  genom 
  detta 
  sam- 
  

   manhänger 
  med 
  Stilla 
  hafvet, 
  så 
  har 
  faunan 
  der 
  visserligen 
  

   till 
  allra 
  största 
  delen 
  qvar 
  sin 
  arktiska 
  prägel, 
  men 
  hon 
  är 
  

   redan 
  något 
  uppblandad 
  med 
  arter 
  från 
  Stilla 
  hafvet, 
  hvilka 
  

   lätt 
  förråda 
  sin 
  främmande 
  härkomst. 
  Sådana 
  arter 
  äro 
  i 
  

  

  