193 



Suecica frainslälla vår fauna vid clcniia iilveck- 

 lingsgrad. — Vi känna iiu 54 däggdjursarter i vårt 

 land; Linn.ei fauna uj3ptager 53, men derifråii 

 måste afgå 16, såsom ej hithörande, nemligeii tam- 

 djur, Finska arter och dubhelt -anförda namn; 

 alltså återstå knappt 40, att jemföra med de nu 

 kända, nära 160, från INilområdet. Det landet, 

 som genomskäres af vändkretsen, synes alltså äga 

 en fyrdubbelt rikare däggdjurs fauna, än det som 

 tudelas af polcirkeln. Men hvardera af dessa om- 

 råden innefattar 2:ne regioner af alldeles olika na- 

 turlig beskaffenhet, och som bebos af helt olika 

 djurarter. Skandinavien utgöres nemligen l:o af 

 det odlingsbara landet, det egentliga Sverige och 

 Norrige; samt 2:o af Lappland , (med inbegrepp 

 af Finmarken och fjälltrakterne). — Nilområdet ut- 

 göres likaledes: l:o af en Nordlig del, omgifven 

 och till större delen bestående af nakna sandöknar, 

 samt 2:o en sjdlig del, h vilken tyckes börja om- 

 kring 16° latitud, och som utmärker sig genom en 

 ojemförligt rikare natur. Ditn norra delen har en 

 fauna, som nära öfverensstämmer med den i det 

 öfriga nästan lika beskaffade norra Afrika, samt i 

 det bredvid liggande Arabien. Det är märkvär- 

 digt att se den öfverejisstämmelse, som finnes mel- 

 lan djuren i dessa länder och uti de vida nord- 

 ligare, temligen kalla steppländerne i medlersta 

 Asien. Faunan är temligen fattig, och af Mamma- 

 Ha äro de båda utmärkta slägtena Dipus och Ca- 

 mehis uteslutande tillhöriga båda dessa trakter, samt 

 utgöra deras mest Karakteristika former, oberäknadt 

 Hästslägtet i Asien, som först i södra Afrikas 

 steppländer återfinnes. Antilope Dorcas uti det 

 ena området motsvaras fullkomligt af den ganska 

 föga skilda A. subgutturosa i det andra o. s. v. 



K. v. Acad. Hnndl. 1842 13 



