1 96 



samme nwA deii långt niliigsiia sydspetsen af 

 Afrika, som är belägen utanför södra vändkretsen, 

 och således till klimatet bör närmast likna Egyp- 

 ten. Detta gemensamma artantal är nemligen: 4 

 Chiroptera, 1,^ Ferie, 4 Glires, 2 Bruta, 4 Pecora 

 oeb 3 Pachj^dermer; tillhopa 30 arter, utom ett be- 

 tydligt antal analoga djur på båda ställena, hvilka 

 till en del stå h varandra så nära, att man stad- 

 nar i villrådighet huruvida man kan anse dem 

 såsom skilda arter, eller såsom blotta vaiieteter, t. ex. 

 Afitilope Oryx Pall och J. Beisa Riipp., A. sjl- 

 vatica och A. decula Pi., Siniia pj^^erjtlira Fr. 

 Cuv. och S. subviridis , Fdis maniculata och F, 

 caffra o. s. v. Ej mindre, eller kanhända ännu 

 större är öfverensstämmelsen med Sejieii;al och 

 Guinea^ h varifrån vi dock ännu känna alltför li- 

 tet af de mindre djuren, för att kunna anställa en 

 jemförelse. 



Vid genomseendet af listan på de däggdjurs- 

 arter, som tillhöra de of van jemförda regioneine, 

 blir man strax varse den olikhet, som tillhörer 

 båda verldsdelarne i allmänhet. De enda vilda 

 Pecora, som förekomma i Skandinavien, äro nemligen 

 Hjortarter :, och ordningarne FeriTe och Glires utgöras 

 till en ganska betydlig del af slägtena Mustehi 

 och Hjpudceus j, hvilka alla saknas i Afrika (med 

 undantag af en enda Mustela i den nordligaste de- 

 len af Nillandet, och denna säges dessutom vara 

 dit införd). De tre nämnda formerna ersättas i 

 det Afrikanska landet af de talrika arterna Anti- 

 lope j, Viverra Linn. och Meriones m. fl. närslägtade 

 Glires, hvilka alla saknas i Europa, eller blott fö- 

 rekomma vid dess yttersta gränser, med en enda 

 art af hvardera. Hjorlarne ersattes dessutom ej 

 i Afrika af de egentliga Antiloperna, som tillhöra 

 öknen och steppländer, och hvaraf en art, A. Saiga, 



